Справа № 523/20436/25
Провадження №2/523/1286/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" травня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі
головуючої судді - Середи І.В., 
за участю секретаря – Ячменьової Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторінцивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
29 вересня 2025 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 106021,36 грн за кредитним договором № P29.13050.004868697 від 01 лютого 2019 року, укладеним між відповідачем та АТ «Ідея Банк», право вимоги за яким набув позивач.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 01 лютого 2019 року відповідач уклав з АТ «Ідея Банк» кредитний договір № P29.13050.004868697, за яким отримав кредит у розмірі 37442 грн до 01 лютого 2022 року зі сплатою відсотків у розмірі 15,5 % т плати за обслуговування кредитної заборгованості згідно з графіком платежів, проте зобов`язання щодо повернення коштів належним чином не виконав, у зв`язку з чим на момент звернення до суду утворилась заборгованість у розмірі 106021,36 грн, з яких 34506,17 грн – заборгованість за кредитом, 17044,40 грн – заборгованість за процентами та 54470,79 грн – заборгованість за плату за обслуговування кредитної заборгованості.
25 липня 2023 року за вказаним кредитним зобов`язанням відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фінанс», набуло право вимоги за договором факторингу, укладеним з кредитодавцем, а у подальшому 26 липня 2023 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача.
Оскільки у добровільному порядку відповідач заборгованість не сплатив, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
22 жовтня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав лише частково, зокрема щодо стягнення з нього розміру заборгованості за кредитом та процентів, нарахованих АТ «Ідея Банк», у іншій частині позовні вимоги не визнав, також заперечував проти розміру правничої допомоги, вважає її завищеною.
Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковомузадоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 01 лютого 2019 року АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №P29.13050.004868697, відповідно до якого Товариство надало відповідачеві кредит у розмірі 37442 грн на поточні потреби у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника на рахунок, відкритий у АТ «Ідея Банк», строком на 36 місяців до 01 лютого 2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі змінювальної процентної ставки – 15,5 % та плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4,45 %, а відповідач зобов`язався повертати кредит зі сплатою усіх платежів відповідно до Графіку платежів.
Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписаний власноручно ОСОБА_1 
01 лютого 2019 року кредитні кошти в розмірі 37442 грн були перераховані на рахунок відповідача № НОМЕР_1 .
Відповідач використав кредитні кошти за призначенням та частково виконував свої зобов`язання щодо погашення кредиту, сплати процентів та плати за обслуговування кредитного рахунку. Проте належним чином свої зобов`язання відповідно до графіку платежів не виконував.
Відповідно до розрахунку заборгованості, який наданий АТ «Ідея Банк», станом на 25 липня 2023 року сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним зобов`язанням становить 106021,36 грн, з яких 34506,17 грн – заборгованість за кредитом, 17044,40 грн – заборгованість за процентами та 54470,79 грн – заборгованість за плату за обслуговування кредитної заборгованості.
25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» таТОВ «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фінанс»,був укладений договір факторингу № 01.02-31/23, за яким до останнього перейшло право вимоги за кредитним зобов`язанням відповідача № P29.13050.004868697 від 01 лютого 2019 року на суму 106021,36 грн. 
Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги та сума грошових вимог визначені у реєстрі боржників № 3, що є невід`ємними частинами договору факторингу.
У свою чергу ТОВ «Росвен Інвест Україна» за договором факторингу № 01.02-38/23 від 26 липня 2023 року відступило ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним зобов`язанням. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, ОСОБА_1 , уклавши кредитний договір, взяв на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, сплати процентів та інших платежів, передбачених договором.
Як судом було з`ясовано відповідач отримав кредитні кошти за договором № P29.13050.004868697 від 01 лютого 2019 року, однак до теперішнього часу не повернув їх, чим порушив зобов`язання, тому вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34506,17 грн і нарахованих за умовами договору у межах строку кредитування з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» процентів у розмірі 17044,40 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд звертає увагу на те, що за умовами договору, підписаного відповідачем, передбачені платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору, а саме, комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
Щодо стягнення комісії, суд звертає увагу на те, що за умовами договору, який відповідач підписав, передбачені платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору, а саме, комісія за управління кредитом та розрахунково-касове обслуговування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що:
"31.14. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
31.15. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України "Про захист прав споживачів", визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України "Про споживче кредитування".
Тобто, Велика Палата Верховного Суду висловлювала позицію про необхідність перевірки умов договору на відповідність діям вказаних норм на час укладення договору.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 54470,79 грн.
06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Проте позивачем не було надано доказів про надані позичальнику послуги з обслуговування кредиту, тому вимога про стягнення комісії не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, беручи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за кредитом в розмірі 51550,57 грн, з яких 34506,17 грн – заборгованість за кредитом, 17044,40 грн – заборгованість за процентами, підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
За нормами ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року № 02/08/2024, укладений між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» і ФОП ОСОБА_2 , акт приймання-передачі наданих послуг № 56 від 03 березня 2025 року, за яким вартість послуги з підготовки позовних заяв з боржників позивача в цілому складає 100000 грн, витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі, відповідно до якого підготовка позовної заяви до боржника ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів складає 10000 грн.
Ураховуючи вказані норми, нескладність справи, розгляд якої здійснено судом в порядку спрощеного провадження, без участі сторони позивача, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення правничої допомоги підлягає частковому задоволенню у розмірі 3000 грн.
При вирішенні питання про стягнення правничої допомоги судом враховано правові висновки Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, № 922/445/19.
Згідно зі ст.ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1177,84 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 259, 263-265, 268, 279, 354, 355 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрглобал-Фінанс» (код ЄДРПОУ: 41915308, місцезнаходження: місцезнаходження: б-р Вацлава Гавела, 4, м. Київ, 03124) заборгованість за кредитним договором № P29.13050.004868697 від 01 лютого 2019 року у розмірі 51550,57 грн, з яких 34506,17 грн – заборгованість за кредитом, 17044,40 грн – заборгованість за процентами, а також судовий збір у розмірі 1177,84 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
В іншій частині вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Рішення складено 15 травня 2026 року.

Суддя