Справа № 308/5506/26
3/308/1968/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2026 року          м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., розглянувши адміністративні матеріали відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції відносно неповнолітнього громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт та ідентифікаційний номер – суду не відомі, за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
06.04.2026 року близько 19 год. 00 хв. за адресою: с. Соломоново, вул. Приозерна б/н, неповнолітній ОСОБА_1 , 2009 року народження чіплявся до неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вдарив рукою в область обличчя, чим порушив громадський порядок та спокій громадян чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
При цьому суддя враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких – не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що гр. ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, розгляд справи здійснено у його відсутність на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.
Факт скоєння правопорушення гр. ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 695240 від 08.04.2026 року, рапортом від 07.04.2026 року, рапортом від 06.04.2026 року, поясненнями ОСОБА_2 від 06.04.2026 року, поясненнями ОСОБА_1 від 08.04.2026 року, поясненнями ОСОБА_3 від 08.04.2026 року, поясненнями ОСОБА_4 від 08.04.2026 року, диском з відеозаписом, рапортом від 08.04.2026 року.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, що діяння вчинене гр. ОСОБА_1 містить склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, який є неповнолітнім, суд приходить до висновку, що до нього можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.
Згідно ст.24-1КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу, зокрема: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють.
Враховуючи характер вчиненого неповнолітнім ОСОБА_1 правопорушення, його особу та ступінь його вини, положення ст. 13 КУпАП, вважаю за можливе застосувати до нього, передбачені статтею 24-1Кодексу України про адміністративні правопорушення заходи впливу у виді зобов`язання публічно попросити вибачення у потерпілого.
Заходи впливу, передбачені ст. 24-1КУпАП не є адміністративним стягненням в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку.
Суть цього заходу впливу полягає в публічності вибачення, тобто не особисто, тет-а-тет, а прилюдно, наприклад, в судовій залі, за місцем роботи чи навчання потерпілого тощо. Порушник усно чи письмово «просить вибачити» його. Сутність цього впливу в тому, що, з одного боку, полягає в щирому розкаянні неповнолітнього, який вчинив проступок, визнанні ним своєї вини, а з іншого в усвідомленні неповнолітнім моральних та правових правил поведінки.
Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 22, 24-1, 283, 284, ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Неповнолітнього громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт та ідентифікаційний номер – суду не відомі, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Застосувати до неповнолітнього громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт та ідентифікаційний номер – суду не відомі, заходи впливу, передбачені статтею 24-1КУпАП у вигляді зобов`язання публічно попросити вибачення у потерпілого.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду 
Закарпатської області      Н.В. Наумова