Справа № 130/2446/25
2/152/707/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

18 червня 2026 року         м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді – Роздорожної А.Г.
за участі секретаря судового засідання – Сербіної М.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу:
за позовом ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» 
вимоги позивача: про стягнення моральної шкоди за невиконання умов договору та введення в оману суд та позивача,
учасники справи в судове засідання не викликалися,
після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачів. 
1. Позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення моральної шкоди посилаючись на те, що між сторонами виник спір щодо дати укладення публічного договору постачання електричної енергії. Позивач зазначає, що відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду у справі №130/2553/19 між сторонами встановлено факт укладення публічного договору постачання електричної енергії. На думку позивача, таким договором є договір від 4 березня 2019 року, тоді як відповідач під час розгляду справи посилався на договір від 2 січня 2019 року та надсилав до суду його примірник. У зв`язку з цим позивач вважає, що відповідач фактично одночасно посилається на різні договори, чим порушує його права та завдає моральної шкоди. У зв`язку з наведеним позивач просив визнати неправомірними дії відповідача щодо надання до суду та використання примірника договору від 2 січня 2019 року замість договору від 4 березня 2019 року, визнати різницю між умовами зазначених договорів, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн. (а.с.1).
2. На підтвердження позовних вимог позивач надав копії першої та останньої сторінки договору б/н про постачання електричної енергії, копію частини рішення суду, копію сторінки договору з реквізитами сторін, копію повідомлення ТОВ «Енера Вінниця». 
3. 13 травня 2026 року від представника ТОВ «Енера Вінниця» надійшов відзив на позов, у якому він зазначає, що  позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Товариство є постачальником універсальних послуг з постачання електричної енергії та здійснює постачання електроенергії позивачу за особовим рахунком № НОМЕР_1 . Факт існування між сторонами договірних правовідносин та приєднання позивача до умов публічного договору постачання електричної енергії вже встановлений рішеннями судів у справах № 130/2553/19 та № 130/893/20, які набрали законної сили, а тому повторному доказуванню не підлягає. Відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії та Цивільного кодексу України договір постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання, а факт приєднання споживача до його умов підтверджується вчиненням дій, що свідчать про намір отримувати послугу, зокрема фактичним споживанням електричної енергії та оплатою рахунків. Представник відповідача вказує, що надання споживачу письмового примірника договору не є укладенням нового правочину, а лише підтверджує вже існуючі договірні відносини. Крім того, типова форма договору неодноразово змінювалася НКРЕКП, тому відмінності між примірниками договорів обумовлені внесенням відповідних змін регулятором та не свідчать про існування різних договорів між сторонами. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди відповідач зазначив, що позивачем не наведено належних доказів протиправної поведінки товариства, факту завдання моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заявленими стражданнями, а також не обґрунтовано розмір заявленої до стягнення суми. Крім того, представник відповідача вважає обраний позивачем спосіб захисту неналежним та неефективним, оскільки позивач не довів порушення будь-якого свого права чи законного інтересу, а заявлені вимоги не спрямовані на відновлення порушеного права. У зв`язку з наведеним, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.75-78).
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4.  Заяв та клопотань, пов`язаних з роглядом справи сторони не подавали.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
5. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 серпня 2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.10).
6. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.34).
7. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 березня 2026 року заяву про самовідвід задоволено та відведено суддю Порощука П.П. від розгляду даної справи (а.с.49).
8. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2026 року заяву про самовідвід задоволено та відведено суддю Шепеля К.А. від розгляду даної справи (а.с.55-56).
9. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 3 квітня 2026 року заяву про самовідвід задоволено та відведено суддю Грушковську Л.Ю. від розгляду даної справи (а.с.57).
10. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 квітня 2026 року заяву про самовідвід задоволено та відведено суддю Заярного А.М. від розгляду даної справи (а.с.16).
11. На підставі розпорядження голови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 квітня 2026 року направлено вказану цивільну справу до Шаргородського районного суду Вінницької області у зв`язку із неможливістю утворити новий склад суду (а.с.64).
12. Ухвалою судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2026 року заяву про самовідвід задоволено та відведено суддю Войнаровського І.В. від розгляду даної справи (а.с.68-69).
13. Ухвалою судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2026 року цивільну справу прийнято до розгляду; розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк до 26 травня 2026 року для надання відзиву на позов; встановлено позивачу та відповідачу строк до 9 червня 2026 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.72).
14. Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 9 червня 2026 року відповідь на відзив ОСОБА_1 повернуто останньому без розгляду(а.с.94).
ІV. Фактичні обставини встановлені Судом.
15. На підтвердження своїх доводів позивачем надано було копію сторінки договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який містить реквізити сторін та підпис позивача (а.с.4).
16. Із наданої копії листа ТОВ «Енера Вінниця» від 23 квітня 2025 року вбачається, що ТОВ «Енера Вінниця» визнає наявність між сторонами договірних відносин щодо постачання електричної енергії та посилається на факт приєднання позивача до умов публічного договору шляхом фактичного споживання електричної енергії та оплати виставлених рахунків, починаючи з 1 січня 2019 року (а.с.8).
17. Разом з тим, надана позивачем копія договору сама по собі не підтверджує порушення відповідачем прав позивача та не спростовує встановлених судовими рішеннями обставин щодо існування між сторонами договірних правовідносин з постачання електричної енергії.
18. Крім того, із листів відповідача вбачається, що останній послідовно зазначає про укладення між сторонами публічного договору приєднання та виникнення договірних відносин у зв`язку з фактичним споживанням електричної енергії позивачем. При цьому сам факт надання позивачу примірника договору в паперовій формі не свідчить про укладення нового договору чи виникнення інших правовідносин між сторонами.
19. Також, судом встановлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 8 грудня 2020 року у справі №130/893/20 за позовом ТОВ «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію встановлено факт приєднання ОСОБА_1 до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії та оплати виставлених рахунків починаючи з 1 січня 2019 року (а.с.84-86).
20. Крім того, рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року у справі №130/2553/19 також встановлено наявність між сторонами договірних правовідносин щодо постачання електричної енергії, які виникли внаслідок приєднання позивача до умов публічного договору постачальника універсальних послуг (а.с.87-92).
21. Таким чином, з наданих сторонами копій договорів, листів ТОВ «Енера Вінниця» та судових рішень убачається, що спір між сторонами фактично зводиться до дати та форми примірника договору, наданого позивачу відповідачем. Разом з тим сам по собі факт надання споживачу паперового примірника договору не свідчить про виникнення нових правовідносин між сторонами чи укладення нового договору.
V. Оцінка Суду.
22. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
23. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
24. Отже, необхідною передумовою для надання судового захисту є наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи інтересу позивача.
25. Відповідно до ст. 5 ЦПК України суд здійснює захист прав, свобод та інтересів у спосіб, визначений законом або договором.
26. Спосіб захисту має бути ефективним та таким, що забезпечує поновлення порушеного права.
27. Заявлені позовні вимоги про визнання того, що відповідач здійснює переоцінку доказів у іншій справі, а також про встановлення різниці між окремими редакціями договорів, не спрямовані на захист чи відновлення будь-якого порушеного права позивача, а тому не є належним способом захисту у розумінні ст. 16 ЦК України.
28. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
29. На підставі статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
30. У п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
31. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
32. Отже, загальною підставою відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Протиправна поведінка може виявлятися у прийнятті особою неправомірного рішення або у неправомірній поведінці. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Відповідальність настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто, відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє особу від відповідальності.
33. Статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
34. За змістом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
35. Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
36. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (статті 81 ЦПК України).
37. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
38. Судом встановлено, що відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, а факт приєднання споживача до його умов підтверджується, зокрема, фактичним споживанням електричної енергії, оплатою рахунків або підписанням заяви-приєднання.
39. При цьому надані відповідачем документи та судові рішення підтверджують, що між сторонами існували правовідносини з постачання електричної енергії саме на підставі публічного договору приєднання, а не окремого індивідуально погодженого сторонами договору.
40. Судом встановлено, що, споживач фактично приєднався до умов договорів шляхом вчинення дій, які засвідчують його бажання укласти такі договори, а саме фактичного споживання електричної енергії та часткової оплати виставлених рахунків.
41. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що надання відповідачем різних за датою примірників договору призвело до зміни обсягу прав та обов`язків сторін, створило для позивача будь-які додаткові обов`язки чи обмеження або іншим чином порушило його права та законні інтереси.
42. Також позивачем не доведено, що дії відповідача щодо надання письмових примірників договору є неправомірними, а заявлені вимоги про визнання різниці між умовами договорів ґрунтуються на реальному порушенні його прав.
43. Також, за змістом ст.ст. 76, 77, 89 ЦПК України оцінка доказів належить до виключної компетенції суду, який розглядає конкретну справу.
44. Тому, вимога про визнання того, що відповідач здійснює переоцінку доказів у справі №130/2553/19, не може бути самостійним предметом судового розгляду.
45. З наданих сторонами доказів вбачається, що питання наявності між сторонами договірних правовідносин у сфері постачання електричної енергії вже було предметом судового розгляду. Рішеннями Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року у справі №130/893/20 та від 14 грудня 2020 року у справі №130/2553/19 встановлено факт існування між сторонами договірних правовідносин, які виникли шляхом приєднання споживача до публічного договору постачальника універсальних послуг починаючи з 1 січня 2019 року, а також факт споживання ним електричної енергії та часткової оплати виставлених рахунків.
46. Отже, доводи позивача про відсутність між сторонами договірних відносин, неукладеність договору або неправомірність його застосування спростовуються обставинами, встановленими судовими рішеннями, що набрали законної сили.
47. Вказані судові рішення набрали законної сили, а встановлені ними обставини відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню при розгляді цієї справи. 
48. Сам по собі факт незгоди позивача зі змістом чи датою примірника договору не свідчить про порушення його цивільних прав та не є підставою для судового захисту.
49. Оскільки судом не встановлено факту порушення відповідачем прав позивача та протиправності його поведінки, відсутні необхідні елементи цивільно-правової відповідальності, з якими закон пов`язує можливість відшкодування моральної шкоди. 
50. З огляду на те що судом не встановлено факту порушення відповідачем прав позивача, відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань, їх характеру, обсягу та причинного зв`язку між діями відповідача і заявленою моральною шкодою. За таких обставин вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.
З цих підстав, 
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 76, 82, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 279 Цивільного процесуального кодексу, Суд, -
У Х В А Л И В :
1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про стягнення моральної шкоди за невиконання умов договору та введення в оману суд та позивача – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне рішення суду складено 18 червня 2026 року.
Ім`я (найменування) сторін та учасників:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_2 , ід.№ НОМЕР_3 , зареєстрований мешканець АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», що знаходиться по вул. Пирогова, буд. 131, м. Вінниця, 21037, ЄДРПОУ 41835359. 
Представник відповідача: Топольницький Андрій Йосипович, який діє на підставі довіреності від 17 листопада 2025 року.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА