Справа № 526/1535/26
Провадження № 2/526/1187/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

30 червня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі судового засідання Лопушняк Т.П., розглянувши в м. Гадяч в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву заступника керівника Миргородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служб здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа – Комунальне некомерційне підприємство «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла вищевказана позовна заява, яка мотивована тим, що ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області було закрито кримінальне провадження № 12025170560000457 від 21.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Згідно інформації КНП «Гадяцька МЦЛ» ГМР потерпілий у вказаному кримінальному провадження ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділення вказаного закладу в період з 21.08.2025 по 29.08.2025 та витрати на його лікування склали 20519,12 грн., з яких 17593,25 грн. підлягають стягненню до Державного бюджету України (за програмою медичних гарантій коштами НСЗУ). З урахуванням викладеного просять стягнути з ОСОБА_1 17593,25 грн. збитків, завданих кримінальним правопорушенням, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого.
Відповідачем надано суду клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву, в якому вказано, що потерпілий подав до суду клопотання про звільнення його (відповідача) від кримінальної відповідальності та за висновком експертизи вбачається обопільна вина, тому просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути половину понесених витрат у розмірі 8800 грн.
Представником Миргородської окружної прокуратури надано відповідь на відзив, в якому вказано, що дії відповідача призвели до порушення ПДР України, в діях потерпілого відсутня груба необережність, яка є підставою для зменшення розміру відшкодування. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Щодо заявлено клопотання відповідача про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження, то суд його відхиляє у зв`язку з наступним.
Спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням, в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, відповідач не позбавлений можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлений можливості надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки, визначені судом або законом, заявляти відповідні клопотання та в повній мірі користуватися правами, передбаченими ЦПК України.
Суд вважає за необхідне зазначити, що в ухвалі Великої Палати Верховного суду від 14.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц вказано, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.
Окремо суд звертає увагу, що відповідач скористався своїм право для подання відзиву на позовну заяву, а його єдине посилання на незгоду з позовними вимогами, як єдину підстава для розгляду справи в порядку загальному позовного провадження не ґрунтуються на положеннях ст. 19 ЦПК України, оскільки дана цивільна справа (позовні вимоги про стягнення 17593,25 грн. збитків) є малозначною в силу закону.
Так, судом встановлено наступне.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 21.10.2025 (справа № 526/3178/25) звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження № 12025170560000457 від 21.08.2025 – закрито. Ухвала набрала законної сили 29.10.2025.
Листом директора КНП «Гадяцька МЦЛ» ГМР від 12.03.2026 № 01-16/440 повідомлено, що загальні витрати на хворого ОСОБА_3 , 1949 р.н., який знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні «Гадяцька МЦЛ» ГМР 8 (вісім) календарних днів з 21.08.2025 по 29.08.2025 склали всього – 20590,12 грн. Фінансування лікування, обстеження та харчування пацієнта здійснювалося за рахунок коштів, отриманих від Національної служби здоров`я України (договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій від 06.02.2025 № 0963-Е125-Р000), на комунальні послуги та енергоносії (2996,87 грн.) – з місцевого бюджету.
Листом Національної служби здоров`я України від 04.05.2026 № 110972-17-26 повідомлено, що загальна сума витрат на лікування потерпілого склала 20519,12 грн., з яких за рахунок коштів НСЗУ – 17593,25 грн., за рахунок коштів місцевого бюджету – 2996,87 грн. Також повідомлено, що її не наділено повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Водночас, Національна служба здоров`я України не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави прокуратурою стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтею 56 ЦПК України передбачено, що прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно із частиною третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частин першої, третьої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.
Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку).
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" судам роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується, згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Повертаючись до розгляду даної цивільної справі, прокурор в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування від кримінального правопорушення.
Підстави звільнення від кримінальної відповідальності визначені розділом ІХ КК України, зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із примирення винного з потерпілим (ст. 46 КК України).
Як наведено вище, кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито на підставі ст. 46 КК у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою. Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2021 року у справі № 449/1689/19 наголосив, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.
Посилання відповідача на обопільну вину судом сприймаються критично, оскільки відповідач, як слідує з тексту ухвали суду про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності, не заперечував проти такого закриття та звільнення, що в силу ст. 284 КПК України не давало права суду продовжувати кримінальне провадження в загальному порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір, що підлягав сплаті за пред`явлення позову у розмірі 1331 грн. 20 коп., від сплати якого позивач був звільнений на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, та керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Миргородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служб здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа – Комунальне некомерційне підприємство «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 17 593 (сімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн. 25 коп., які перерахувати в дохід Державного бюджету України за реквізитами: UA978999980313080115000026011, одержувач: ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний тест рішення складено та підписано 30.06.2026.

Головуючий: В. Г. Черков