Справа № 128/2349/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
16 червня 2026 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі судді Бондаренко О.І., розглянувши за участі прокурора Кожухаря В.В., справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, тимчасово не працює, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності не притягувалася, інтереси якої представляє захисник, адвокат Коцурак Т. Ю., за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
01.06.2026 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла для розгляду справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до протоколу № 281 від 17.03.2026 ОСОБА_1 , будучи звільненою 02.05.2023 з посади секретаря судового засідання Вінницького міського суду Вінницької області, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», як суб`єкт відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз.2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин лише 08.04.2025 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинили адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
В протоколі також зазначено, що місцем вчинення правопорушення є: м. Вінниця, оскільки обов`язок подавати декларації у ОСОБА_1 , виник перебуваючи на посаді у вінницькому міському суді Вінницької області (м. Вінниця, вул. Грушевського, буд. 17.
Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією є: 08.04.2025, тобто, дата фактичного подання декларації особи, яка виконує функції держави або місцевого самоврядування.
Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є: дата складання протоколу про адміністративні правопорушення, так як на момент складання протоколу були зібрані всі необхідні докази, що в сукупності й свідчать про всі ознаки правопорушення – 17.03.2026.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, пояснила, що вона працювала в Вінницькому міському суді Вінницької області, 02.05.2023 звільнилася з посади секретаря судового засідання, при звільнені подала декларацію. Щорічну декларацію не подала з об`єктивних причин, через те, що на той час проживала в Теплицькому районі Вінницької області, оскільки доглядала за дідусем, звільнилася з роботи через черепно-мозкову травму доньки, що також стало причиною пропуску строку подачі декларації. В кінці березня 2025 з НАЗК їй повідомили, що вона не подала щорічну декларацію за 2023 рік, після чого декларація нею була подана. Зазначає, що НАЗК отримало повідомлення від кадрової служби Вінницького міського суду Вінницької області за фактом неподання декларації від 04.04.2024, ця дата є моментом виявлення правопорушення, тому на час розгляду справи закінчився шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, а з моменту виявлення адміністративного правопорушення пройшло більше двох років. З порядком подання декларацій вона була ознайомлена, подавала декларації ще в паперовому вигляді, але у цьому випадку, подавши декларацію при звільненні, вона думала, що виконала обов`язок, встановлений законом. Коли вона була у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, її попереджали про необхідність подати декларацію, у цьому випадку не попередили. 
Захисник ОСОБА_1 , адвокат Коцурак Т.Ю. підтримала позицію особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією; заявила клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Прокурор Кожухар В.В. підтримав вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, заперечував щодо закриття провадження у справі, уточнив, що сторона захисту плутає протиправну поведінку - «неподання декларації», за яку передбачена кримінальна відповідальність, та «несвоєчасне подання декларації», за яку передбачена адміністративна відповідальність; одночасно заявив клопотання про долучення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення письмового висновку, просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї стягнення в межах санкції статті у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, врахувавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Коцурак Т. Ю., думку прокурора, проаналізувавши письмові докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку. 
Згідно із статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно дост. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Відтак ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Крім того норма ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є бланкетною нормою, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.
Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони або обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 6 «Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій», затвердженого рішенням НАЗК від 06 вересня 2016 року №19, у випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб`єктами декларування відповідно до вимог Закону відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, повідомляє про це Національне агентство упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту. Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (додаток 1) надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).
Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.
Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).
На підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення № 281 від 17.03.2026 долучені наступні докази.
Відповідно до наказу № 175-к від 21.07.2014 «Про переведення ОСОБА_4 на постійне місце секретаря судового засідання» Вінницького міського суду Вінницької області, ОСОБА_4 призначено з 21.07.2014 на посаду секретаря судового засідання Вінницького міського суду Вінницької області. 
Відповідно до наказу №454-к від 11.08.2015 «Про зміну прізвища» Вінницького міського суду Вінницької області, ОСОБА_4 змінила прізвище на - ОСОБА_5 .
Відповідно до особистої заяви від 02.05.2023 та наказу Вінницького міського суду Вінницької області № 301-к від 02.05.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 02.05.2023 за угодою сторін. 
Згідно з посадовою інструкцією секретаря судового засідання Вінницького міського суду Вінницької області Чорної Т. П., яка є додатком №1 до наказу керівника апарату Вінницького міського суду Вінницької області від 14.07.2016 №51, секретар судового засідання є посадовою особою апарату суду, статус якої визначається Законом України «Про державну службу», посада секретаря судового засідання відноситься до категорії «В». Відмітка про ознайомлення з нею ОСОБА_1 в посадовій інструкції відсутня.
З п. 15.4 особової картки державного службовця №82 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що 27.12.2016 вона була ознайомлена з вимогами та обмеженнями щодо прийняття та проходження державної служби відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції» та «Про захист персональних даних», Правилами етичної поведінки державних службовців. 
Згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язана подавати декларації відповідно до цього Закону.
Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно- правових актів.
З метою реалізації цього повноваження та на виконання п. 3 розділу II Закону України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» Національне агентство підготувало роз`яснення від 13.11.2023 № 4.
НАЗК надає роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Отже, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме: 
1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року
2) декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.
3) декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено.
Тобто, у ОСОБА_1 , виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2023 рік до 00 год. 00 хв. 01.04.2024.
За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 , лише 08.04.2025 о 20:05 год. подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 (https://public.nazk.gov.ua/documents/70721412- 5466-4415-8фс5-020252204е8а). 
Згідно з телефонограми від 12.03.2021 №31 ОСОБА_1 була повідомлена про обов`язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік до 01.04.2021. 
Відповідно до листа від 07.11.2023 вих. №02-38/52/2023 ОСОБА_1 повідомлена про зміни законодавства та необхідність подати щорічну декларацію за 2023 звітній період з 01.01.2024 до 31.03.2024. Докази направлення листа суду не надані. ОСОБА_1 пояснила, що такий лист вона не отримувала.
З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих 17.03.2026 та які містяться в матеріалах справи, вбачається, що вона на посаді секретаря судового засідання працювала з 2014 по 02.05.2023, їй відомі були вимоги Закону України «Про запобігання корупції», причин для несвоєчасного подання декларації не було, своєчасно вона не подала декларацію, бо на той момент проживала в Теплицькому районі та доглядала за дідусем, який хворів на онкологічне захворювання, також її донька у той період отримала травму і вона доглядала за нею. Вину ОСОБА_1 визнала частково, зазначила, що якби її повідомили про необхідність подання декларації, вона подала б її вчасно. Вона знала лише про обов`язок подати декларацію при звільненні. 
З медичних документів Чорної Тіни, 03.05.2020, вбачається, що 18.05.2023 вона проходила ультразвукове обстеження та встановлені ехо-ознаки інтерстиціальних змін в обох легенях, легкий ступінь важкості, було надано 18.05.2023 консультаційний висновок лікаря-педіатра МЦ «МЕD OK», встановлено діагноз: бронхіальна астма, легкий перебіг, 24.05.2023 консультаційний висновок лікаря-педіатра МЦ «МЕD OK», встановлено діагноз: ГРВІ (гострий ринофарингіт), бронхіальна астма, легкий перебіг (а. с. 71-75), проведено 06.05.2022 обстеження в кабінеті комп`ютерної та магнітно-резонансної томографії ТОВ «ЄВРО МЕДСЕРВІС», висновок: ознаки черепно-мозкової травми, уламкових імпресійних переломів медіальної та верхньої стінок лівої орбіти з внутрішньо-черепним вдавленням уламків та вдавленням в сторону комірок решітчатої кістки, з емфіземою лівої орбіти; оболонкових та внутрішньо мозкових гематом головного мозку не виявлено. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи звільненою 02.05.2023 з посади секретаря судового засідання Вінницького міського суду Вінницької області, згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», як суб`єкт відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, 08.04.2025, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.
З вище наведеного також вбачається, що на час подання декларації ОСОБА_1 була звільнена з місця роботи у Вінницькому міському суді Вінницької області, тому місцем вчинення адміністративного правопорушення є місце її проживання, а не місце роботи. ОСОБА_1 надала суду пояснення, що місце її зареєстрованого проживання на час подання декларації було за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 19 Конституції України, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
Так, частиною четвертою статті 38КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
З даної норми слідує, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.
При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а).
Так, згідно матеріалів адміністративної справи, адміністративне правопорушення, яке було вчинено ОСОБА_1 фактично було виявлено та зафіксовано в повідомленні відділу по роботі з персоналом Вінницького міського суду Вінницької області вих. № 02-38/81/2024 від 04.04.2024 на адресу НАЗК про факт неподання ОСОБА_1 декларації після звільнення, та отримано і зареєстровано НАЗК 16.11.2024 року тому з вищенаведеного вбачається, що строки можливого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закінчилися 16.05.2025. 
Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Керуючись принципом верховенства права і дотримуючись букви закону варто наголосити, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими особами (посадовою особою чи органом державної влади). 
При цьому складання протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).
Якщо до уповноваженого органу чи посадової особи надійшло повідомлення про вчинення особою порушення, пов`язаного з корупцією, то моментом виявлення порушення є час надходження цього повідомлення до відповідного уповноваженого органу, а якщо ідентичні повідомлення надійшли до різних органів, чи посадових осіб, уповноважених складати такі протоколи, моментом виявлення вважається перше (за часом отримання) надходження такого повідомлення до уповноваженого (органу чи особи). Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень КУпАП не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.
З огляду на положення ч. 4 ст. 38 КУпАП шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, сплинув 16.05.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, письмове повідомлення відділу по роботі з персоналом Вінницького міського суду Вінницької області вих. № 02-38/81/2024 від 04.04.2024 на адресу НАЗК про факт неподання ОСОБА_1 декларації після звільнення було зареєстровано 16.11.2024 (яке містить виправлення в даті та РНОКПП особи). 
Момент виявлення порушення не можна ототожнювати з днем складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є засобом не виявлення правопорушення, а його фіксації.
Після виявлення правопорушення розпочинається процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.
При розгляді даної справи, суд бере до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладену в постанові від 28.02.2019 у справі № 149/2498/17: «Колегія суддів зазначає, що початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід також вважати і день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення».
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.
Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Керуючись принципом верховенства права і дотримуючись букви закону варто наголосити, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими особами (посадовою особою чи органом державної влади). При цьому складання протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).
Якщо до уповноваженого органу чи посадової особи надійшло повідомлення про вчинення особою порушення, пов`язаного з корупцією, то моментом виявлення порушення є час надходження цього повідомлення до відповідного уповноваженого органу, а якщо ідентичні повідомлення надійшли до різних органів, чи посадових осіб, уповноважених складати такі протоколи, моментом виявлення вважається перше (за часом отримання) надходження такого повідомлення до уповноваженого (органу чи особи). Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень КУпАП не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.
Згідно частини першої статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Під час розгляду даного адміністративного матеріалу суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Врахувавши клопотання адвоката особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що на момент прийняття рішення судом в даній адміністративній справі строки, передбачені ч. 4 ст. 38 КУПАП, закінчилися, а тому в силу п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП суд зобов`язаний закрити провадження у справі.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. 
Керуючись ст.ст. 9,38, 172-6, 245, 247, 251,280, 283, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО