Справа № 163/2447/25  Провадження №33/802/408/26 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Немченко Л.А. та представника митниці Федчишиної С.Ф., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 274 232 (двісті сімдесят чотири тисячі двісті тридцять дві) гривні 23 копійки.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665.60 грн.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він як директор ТОВ «Вест Делюкс Трейд» (код ЄДРПОУ 45280540), під час митного оформлення товарів: «Автомобіль легковий б/в марки «MERCEDES-BENZ», модель «E 220d», рік виготовлення - 2019, кузов № НОМЕР_1 », «Вантажний автомобіль б/в марки «MAN» модель «TGX 26.500», рік виготовлення – 2019, кузов № НОМЕР_2 », за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ №24UA205140032750U4 від 15.05.2024, №24UA205140033577U6 від 20.05.2024 вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 274 232,23 грн., шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AV 00070151 від 08.05.2024, №PL/MF/AV 00070167 від 17.05.2024, які не є автентичними, не були видані зазначеною у них Митницею у м. Люблін Республіки Польща та стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого у зазначених митних деклараціях типу ІМ40ДЕ, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.485 МК України.
В поданій апеляційній скарзі захисник Кінах Я.В. вважає постанову судді необґрунтованою. Вказує на те, що Волинською митницею не доведено вчинення ОСОБА_1 умисних дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів. Посилається на те, що ОСОБА_1 як керівник діяв добросовісно та покладався на достовірність документів, офіційно наданих європейським контрагентом. Вказує, що саме продавець товару, а не він особисто, подав митному органу Польщі відповідні заяву та декларації, які стали підставою для видачі сертифікатів EUR.1 і отримання преференцій. Крім того, митним органом не надано доказів того, що документи які були подані до митного оформлення ввезеного товару містять ознаки підробки. Також зазначає, що у даній справі переклад документів на українську мову здійснено ОСОБА_2 , при цьому в матеріалах справи наявні її диплом, який не перекладений на українську, тому неможливо встановити рівень володіння відповідною мовою. Крім того, захисником Немченко Л.А. було подано клопотання про забезпечення участі у судовому засіданні в режимі ВКЗ, однак місцевим судом цього забезпечено не було та розглянуто справу без участі ОСОБА_1 , його захисників Кінах Я.В. та Немченко Л.А.. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, яка підтримувала подану апеляційну скаргу і просила скасувати постанову судді, представника митниці, яка заперечувала апеляційну скаргу і просила постанову судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд безпідставно не задовольнив клопотання захисника про забезпечення її участі у судовому засіданні в режимі ВКЗ та розглянув справу без участі захисника, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Так, відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, суддя мотивував своє рішення тим, що клопотання про участь у розгляді справи захисник подала у дату призначеного судового розгляду - 22.04.2026, тобто без будь-якого завчасного та розумного інтервалу, який би давав можливість забезпечити організацію судового процесу у заявлений нею спосіб.
З врахуванням вказаних обставин, а також того, що як на підставу неможливості прибуття до суду захисник послалась на віддаленість між містами Луцьк і Любомль та її участь у інших справах в Луцькому міськрайонному суді, проте жодного підтвердження про зайнятість в інших судових процесах не надала, місцевим судом було відмовлено в задоволенні клопотання.
З вказаним мотивами суду щодо відмови у проведенні судового засідання в режимі ВКЗ, погоджується і апеляційний суд.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно із вимогами ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ст.485 МК України, вказаних вимог закону дотримався.
Висновок місцевого суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Суддя в оскаржуваній постанові проаналізував всі докази і дав кожному з них відповідну оцінку, вказавши які обставини ними підтверджуються чи спростовуються, та прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.
Як встановлено місцевим судом, факт ввезення на митну територію України в адресу ТОВ «Вест Делюкс Трейд» (код ЄДРПОУ 45280540) товарів: «Автомобіль легковий б/в марки «MERCEDES-BENZ», модель «E 220d», рік виготовлення - 2019, кузов № НОМЕР_1 », «Вантажний автомобіль б/в марки «MAN» модель «TGX 26.500», рік виготовлення – НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_2 » і випуск їх у вільний обіг підтверджується доданими до протоколу копіями митних декларацій типу ІМ40ДЕ №24UA205140032750U4 від 15.05.2024, №24UA205140033577U6 від 20.05.2024. 
Згідно встановлених місцевим судом обставин, декларування товару здійснював ОСОБА_1 , який на дату декларування товару та складання протоколу про порушення митних правил одночасно був керівником фірми отримувача товару ТОВ «Вест Делюкс Трейд», що підтверджується обліковою карткою суб`єкта ЗЕД та витягом з програмного комплексу ІКС «Податковий блок». У графі 36 митних декларацій заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС).
Відповідно до вказаних документів, преференція заявлена на підставі сертифікатів з перевезення товару EUR. №PL/MF/AV 00070151 від 08.05.2024, №PL/MF/AV 00070167 від 17.05.2024, у яких органом їх видачі зазначено митницю Бяла Подляска Люблінського митного управління Республіки Польща, а товар заявлений у митному режимі імпорт, його продавцем і відправником зазначена словацька компанія «Global Target Trade s. r. o.». 
Вказані обставини в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.
Згідно відповіді на запит Держмитслужби, регіональне управління податкової служби у м.Люблін Республіки Польща від 25.06.2025 №0601-ІGC.4331.29.2025.KD, сертифікати з перевезення EUR.1, в тому числі сертифікати №PL/MF/AV 00070151 від 08.05.2024, №PL/MF/AV 00070167 від 17.05.2024, не є автентичними та не були видані Митницею у м. Люблін. Ці сертифікати – підроблені. У зв`язку з цим, товари, на які поширюється дія сертифікату з перевезення EUR.1, не мають преференційного походження в ЄС відповідно до Додатку I «Визначення поняття «походження товарів» та методи адміністративного співробітництва до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.
У зв`язку з надходження вказаної відповіді, митним органом встановлено, що вказані сертифікати з перевезення товару EUR.1 не відповідають вимогам ст.16 Доповнення І «Визначення поняття походження товарів і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а товар, що у ньому зазначений, не має преференційного походження.
Згідно із ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
З диспозиції ст.485 МК України вбачається, що відповідальність особи за даною нормою закону, настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
При цьому відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року № 8, судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Місцевий суд обґрунтовано визнав відповідь управління податкової служби у м.Люблін Республіки Польща належним та допустимим доказом, оскільки у справі здобута у передбаченому МК України порядку, є офіційним документом, який складений і видавався службовою особою від імені органів державної влади іноземної країни, і така відповідь є конкретною та однозначною.
Крім того, у зв`язку з вказаними обставинами було проведено документальну невиїзну перевірку, згідно акту вказаної перевірки від 13.10.2025 № 126/25/7.3-19/45280540, встановлено порушення ТОВ «Вест Делюкс Трейд» під час декларування товару за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ №24UA205140032750U4 від 15.05.2024, №24UA205140033577U6 від 20.05.2024 вимог: - статті 15, 16 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, ч.1 ст.257, ч.5 ст.280, ч.1 ст.281 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 228 526,86 грн; - пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 45 705,37 грн.
На підставі доказів того, що сертифікати з перевезення EUR.1 №PL/MF/AV 00070151 від 08.05.2024, №PL/MF/AV 00070167 від 17.05.2024 за результатами проведеної перевірки компетентним органом Республіки Польща підтверджені не були, що свідчить про безпідставність заявлення в митних деклараціях преференції за кодом 410 і, як наслідок, неправомірного звільнення від сплати митних платежів в обсязі, передбаченому чинним законодавством України, а тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товарів, які не є автентичними, не були видані зазначеною у них Митницею у м. Люблін Республіки Польща, а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.485 МК України.
Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Враховуючи сукупність вищенаведених доказів у даній справі, слід прийти до переконання, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, на що вказує апелянт в своїй апеляції, немає.
Є безпідставними доводи апеляційної скарги в частині сумнівів щодо компетентності перекладача, з тих підстав, що в матеріалах справи наявний диплом перекладача ОСОБА_2 , який не перекладений на українську мову.
Правовими приписами ч.1 ст.503 МК України визначено, що перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил.
Частиною 2 статті 503 МК України встановлено, що перекладач зобов`язаний точно і в повному обсязі здійснювати доручений йому переклад, у разі необхідності брати участь у проведенні процесуальних дій у справі про порушення митних правил.
З матеріалів справи вбачається, що переклад документів на українську мову здійснювала перекладач ОСОБА_2 , при цьому на вказаному перекладі міститься відповідне засвідчення того, що переклад здійснено нею із зазначенням дати і підпису (а.с.18). ОСОБА_2 надала відповідні відомості про рівень володіння нею іноземною мовою та освіту (кваліфікацію) (а.с.74), а тому виконаний нею переклад в силу ст.459 МК України, на переконання апеляційного суду, вважається належним та допустимим доказом у справі.
Відсутність в матеріалах справи перекладу диплому перекладача, не свідчить про її недостатню кваліфікацію.
Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Кінах Я.В. – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 квітня 2026 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду     В.П. Денісов