номер провадження справи 21/38/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026 Справа № 908/3497/25 (904/7300/25)
м. Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Черкаського Володимира Івановича, при секретарі Подгайній В.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/3497/25 (904/7300/25)

За позовною заявою - Національного центр аерокосмічної освіти молоді імені О.М. Макарова (пр. Науки (Гагаріна), буд. 26, а/с 503, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 24228794, ел. пошта: tanya0190@ukr.net, має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС, представник - Драчова Т.С., має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС)
до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (вул. Діагональна, буд. 8, кімн. 21, м. Запоріжжя, 69035, код ЄДРПОУ 39821153, ел. пошта: tov.inteks@gmail.com, має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС)
про стягнення 42 317, 24 грн.

в межах провадження у справі № 908/3497/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (вул. Діагональна, буд. 8, кімн. 21, м. Запоріжжя, 69035, код ЄДРПОУ 39821153, ел. пошта: tov.inteks@gmail.com, має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС)
Розпорядник майна - Сєдова Наталя Іванівна (вул. Гагаріна, буд. 8, офіс 69, м. Запоріжжя, 69005, має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС)

За участю представників сторін:
не з`явились

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою від 18.12.2025 відкрито провадження у справі № 908/3497/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Сєдову Наталю Іванівну. 18.12.2025 на офіційному веб-сайті Верховного суду оприлюднено оголошення № 77982 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ".
Позивач - Національний центр аерокосмічної освіти молоді імені О.М. Макарова звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх. № 6791/25 від 24.12.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" про стягнення 42 317 грн. 24 коп., що складає 17 155 грн. 00 коп. - заборгованості за договором від 25.10.2022 № 0075-СК-7, 2 197 грн. 25 коп. - пені, 749 грн. 26 коп. - інфляційних нарахувань, 215 грн. 73 коп. - річних, 22 000 грн. 00 коп. - заборгованості за договором від 17.05.2023 № 0511-СК-7 та 2 422 грн. 40 коп. - суму сплаченого судового збору.
До Господарського суду Запорізької області за підсудністю з Господарського суду Дніпропетровської області надійшла справа № 904/7300/25 за позовною заявою Національного центру аерокосмічної освіти молоді імені О.М. Макарова до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" про стягнення 42 317 грн. 24 коп.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.01.2026 розгляд справи (єдиний унікальний номер № 908/3497/25 (904/7300/25)) за вищезазначеним позовом визначено судді Черкаському В. І., у провадженні якого перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ". У справі триває процедура розпорядження майном, повноваження розпорядника майна виконує арбітражний керуючий Сєдова Н.І.
Ухвалою від 02.04.2026 справу № 908/3497/25 (904/7300/25) за позовною заявою Національного центру аерокосмічної освіти молоді імені О.М. Макарова вихідний № 295 від 23.12.2025 (вх. № 262/08-07/26 від 23.01.2026) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" про стягнення 42 317 грн. 24 коп. прийнято до розгляду в межах провадження у справі № 908/3497/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ". Ухвалено розглядати позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи по суті призначено на 16.04.2026, 11 - 00.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, беручи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, з урахуванням направлення судом на поштову та електронну адреси відповідача копії ухвал суду у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у розгляді справи.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).
У засіданні 16.04.2025 винесено вступну та резолютивну частини рішення від 16.04.2026.
Сторони у судове засідання 16.04.2026 не з`явились, представників не направили, до відеоконференції не приєднались.
Відповідач вимог ухвали суду 02.04.2026 не виконав, відзиву на позовну заяву не надав.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

Між Національним центром аерокосмічної освіти молоді ім. О. М. Макарова (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (далі - Відповідач) укладено: Договір поставки № 0075-СК-7 від 25.10.2022 (надалі за текстом - "Договір"), згідно з яким Відповідач зобов`язаний поставити бензин А-95 у кількості 500 літрів (скретч-картки) на суму 23 500, 00 грн. з ПДВ (далі - Товар), характеристики якого, кількість та вартість, а також строки постачання зазначаються у Специфікації № 0007/0000097-С від 25.10.2022, яка є невід`ємною частиною зазначеного Договору, а Позивач зобов`язався прийняти товар та своєчасно оплатити його на умовах, що вказані в Договорі; Договір поставки № 0511-СК-7 від 17.05.2023 (надалі за текстом - "Договір 2"), згідно з яким Відповідач зобов`язаний поставити бензин А-95 у кількості 500 літрів (скретч-картки) на суму 22 000, 00 грн. з ПДВ (далі - Товар), характеристики якого, кількість та вартість, а також строки постачання зазначаються у Специфікації № 0007/0002239-С від 17.05.2023, яка є невід`ємною частиною зазначеного Договору, а Позивач зобов`язався прийняти товар та своєчасно оплатити його на умовах, що вказані в Договорі.
Позивач на виконання своїх договірних зобов`язань перерахував на користь Відповідачеві кошти: згідно з Договором № 0075-СК-7 від 25.10.2022 у розмірі 23 500, 00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 0007/0000097 від 25.10.2022 (довіреність № 10 від 25.10.2022), платіжним дорученням № 257 від 25.10.2022; згідно з Договором № 0511-СК-7 від 17.05.2023 у розмірі 22 000, 00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 0007/0002239 від 17.05.2023 (довіреність № 4 від 17.05.2023), платіжною інструкцією № 141 від 18.05.2023.
Таким чином, Позивач свої зобов`язання за вищезазначеними Договорами виконав у повному обсязі.
Згідно з пунктом 1.2 Договору № 0075-СК-7 від 25.10.2022 та Договору № 0511-CK-7 від 17.05.2023 відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442.
Відповідач на підставі: видаткової накладної № 0007/0000097 від 25.10.2022 та Специфікації № 0007/0000097-С від 25.10.2022 здійснив передачу скретч-карток на 500 літрів бензину А-95 на загальну суму 23 500, 00 грн. з ПДВ. Позивач на підставі видаткової накладної № 0007/0000097 від 25.10.2022 (за довіреністю на отримання товару № 10 від 25.10.2022) та Специфікації № 0007/0000097-С від 25.10.2022 отримав скретч-картки на 500 літрів бензину А-95 на загальну суму 23 500, 00 грн. з ПДВ; видаткової накладної № 0007/0002239 від 17.05.2023 та Специфікації № 0007/0002239-С від 17.05.2023 здійснив передачу скретч-карток на 500 літрів бензину А-95 на загальну суму 22 000, 00 грн. з ПДВ. Позивач на підставі видаткової накладної № 0007/0002239 від 17.05.2023 (за довіреністю на отримання товару № 4 від 17.05.2023) та Специфікації № 0007/0002239-С від 17.05.2023 отримав скретч-картки на 500 літрів бензину А-95 на загальну суму 22 000, 00 грн. з ПДВ.
Згідно з пунктом 5.2.1 Договору № 0075-СК-7 від 25.10.2022 та Договору № 0511-СК-7 від 17.05.2023 передача Покупцеві товару за цим Договором здійснюється Постачальником на АЗС шляхом заправки автомобілів Покупця в разі пред`явлення довіреними особами Покупця скретч-карток. Передані ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ" скретч-картки передбачали отримання Покупцем бензину А-95 на АЗС "АВІАС" та "ANP" на території міста Дніпра, але з 28.12.2024 і до дати звернення до суду з позовом зазначені АЗС не здійснюють відпуск пального.
Позивач засобами телефонного та електронного зв`язку намагався зв`язатися з Відповідачем з метою отримання роз`яснень щодо подальшої можливості використання придбаних скретч-карток.
Відповідач повідомив, що тимчасово не має можливості виконати зобов`язання перед Позивачем унаслідок затримки постачання пального на АЗС, та просив надати час для врегулювання питання постачання пального на АЗС.
Позивач пішов назустріч Відповідачеві й чекав на вирішення ситуації. Протягом лютого - квітня 2025 року Відповідач не вирішив питання постачання пального на АЗС, тому Позивач неодноразово намагався особисто відвідати офіс Відповідача за адресою: м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, к. 206/2. Працівники офісу на момент візиту Позивача працювали за зачиненими дверима, доступу до приміщення для надання роз`яснень Позивачеві не надали.
04.07.2025 Позивач надіслав Претензію № 01 від 03.07.2025 до Договору № 0075-СК-7 від 25.10.2022 та Договору № 0511-СК-7 від 17.05.2023 на адресу Відповідача засобами поштового зв`язку.
Згідно з частиною шостою статті 222 Господарського кодексу України, який був чинним на дату подання претензії, Позивач визначив строк розгляду претензії - один місяць із дня її отримання Відповідачем. Відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідач отримав претензію 08.07.2025. Відповіді на претензію в зазначений строк і до моменту звернення Позивача до суду Відповідач не надав.
Позивач не використав усі скретч-картки згідно з Договором № 0075-СК-7 від 25.10.2022 та Договором № 0511-СК-7 від 17.05.2023, а отже, Відповідач свої зобов`язання з постачання товару виконав частково: за Договором № 0075-СК-7 від 25.10.2022 Позивач отримав бензин А-95 у кількості 135 літрів на суму 6 345, 00 грн. з ПДВ. Зобов`язання з постачання бензину А-95 у кількості 365 літрів на суму 17 155, 00 грн. Відповідач не виконав; за Договором № 0511-СК-7 від 17.05.2023 Позивач не отримав бензину А-95 у кількості 500 літрів на суму 22 000, 00 грн. з ПДВ. Зобов`язання з постачання бензину А-95 у кількості 500 літрів на суму 22 000, 00 грн. Відповідач не виконав у повному обсязі.
Зважаючи на те, що чергова потреба в заправці бензином у Позивача виникла 01.02.2025 у період, коли відпуск бензину на АЗС "АВІАС" та "ANP" вже не здійснювався, Позивач нарахував штрафні санкції Відповідачеві: за Договором № 0075-СК-7 від 25.10.2022 - з 01.02.2025; за Договором № 0511-СК-7 від 17.05.2023 штрафні санкції не нараховувалися у зв`язку з тим, що Позивач використовував скретч-картки згідно з іншим Договором.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, Відповідач порушив вимоги статей 526, 530 Цивільного кодексу України, що призвело до утворення заборгованості перед Позивачем.
Пунктами 7.1, 7.2 та 7.3 Договору № 0075-СК-7 від 25.10.2022 та Договору № 0511-СК-7 від 17.05.2023 передбачено відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань: Постачальник сплачує Покупцеві штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню). За невиконання зобов`язання стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення. Крім сплати зазначених штрафних санкцій, Постачальник повертає Покупцеві кошти з урахуванням індексу інфляції.
Керуючись умовами Договору № 0075-СК-7 від 25.10.2022, на дату підписання претензії № 01 від 03.07.2025 Постачальник за невиконання зобов`язання надати товар має сплатити на користь Позивача такі штрафні санкції: пеню у розмірі 2 197, 25 грн. за період з 01.02.2025 по 03.07.2025; інфляційні нарахування в сумі 749, 26 грн. за період з 01.02.2025 по 03.07.2025; 3 % річних у сумі 215, 73 грн. за період з 01.02.2025 по 03.07.2025.
Керуючись умовами Договору № 0511-СК-7 від 17.05.2023, на дату підписання претензії № 01 від 03.07.2025 Постачальник за невиконання зобов`язання надати товар має сплатити на користь Позивача суму основного боргу в розмірі 22 000, 00 грн. з ПДВ. Штрафні санкції Позивач не нараховував у зв`язку з тим, що Позивач використовував скретч-картки згідно з іншим Договором.
Відповідно до вимог статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 ЦК України закріплено принцип обов`язковості договору, на якому базуються договірні правовідносини, тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Аналогічні за змістом положення містяться у ст. 712 ЦК України, відповідно до яких за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, яка затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 20.05.2008 № 281/171/578/155, талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому. Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП (п. 10.3.3.2 Інструкції).
З огляду на наведене, скретч-картка (талон) не підтверджує право власності на куплене пальне, а свідчить про попередню оплату певної кількості пального певного оператора АЗС, у зв`язку з чим підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання постачальником покупцеві товару за договором, а лише підтверджує факт передачі скретч-карток, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором у майбутньому. Водночас фактичне отримання пального відбувається лише на АЗС і на підставі наданих Замовником скретч-карток.
Стаття 662 ЦК України встановлює, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці й покупець поінформований про це. Готовий до передання товар має бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 ЦК України).
ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ" свої зобов`язання за договором не виконало, не забезпечило наявність пального за першою вимогою замовника, а також не передало замовнику товар у повному обсязі в кількості, за якістю і на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці й покупець поінформований про це.
Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами ст. 193 Господарського кодексу України.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17 зроблено висновок щодо застосування ст. 693 ЦК України. Так, Верховний Суд зазначив, що зі змісту ч. ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А в разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця (п. 21 названої постанови).
Таким чином, відсутність дій Відповідача щодо постачання товару надає позивачеві право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти, попередньо сплачені останнім. Неповернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії", "Пономарьов проти України", "Агрокомплекс проти України").
Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 ЦК України).
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.
З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Як вбачається з аналізу статей 612, 625 ЦК України, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Аналогічна правова позиція щодо застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.
Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і процентів річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
За змістом статей 509, 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.
У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредиторові борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).
Таким чином, у справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме як плату боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованого частиною другою статті 625 ЦК України.
Відтак, у цьому випадку розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами встановлено законом, а саме ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Зважаючи на те, що ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ" неналежно виконало зобов`язання за вищевказаними договорами, зокрема не поставило позивачеві товар на загальну суму 23 500 грн., який був оплачений, Відповідач зобов`язаний також сплатити Позивачеві інфляційні втрати та три проценти річних за користування чужими грошовими коштами за період з грудня 2024 року по жовтень 2025 року.
Інфляційні втрати розраховано кумулятивним методом шляхом множення суми недоїмки на індекс інфляції. Розмір інфляційних втрат за період з лютого 2025 року по липень 2025 року за Договором становить 794, 26 грн., розмір трьох процентів річних за період з 01.02.2025 - 03.07.2025 становить 215, 73 грн.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник має передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання.
Згідно зі ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Частиною 2 ст. 551 ЦК України встановлено: якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 552 ЦК України визначено, що сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник має виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.
При цьому у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 902/186/21.
ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ" порушило свої зобов`язання за Договором.
Пунктом 7.2 Договору передбачено, що розмір пені розраховується із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати. Пеня нараховується за весь період, протягом якого тривало порушення відповідного грошового зобов`язання. Розрахунок пені здійснюється за формулою: Сума боргу Ч Ставка НБУ : 100 % : кількість днів у році Ч кількість днів прострочення під час дії встановленої ставки НБУ.
Таким чином, пеня за період з 01.02.2025 по 03.07.2025 за договором становить 2 197, 25 грн.
Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем на рахунок позивача коштів у сумі вартості неотриманого товару за договорами. Таким чином, сума боргу за договорами, враховуючи фінансові та штрафні санкції, підтверджена матеріалами справи.
Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення вартості неотриманого товару за Договором у розмірі 17 155 грн. 00 коп. основного боргу, 2 197 грн. 25 коп. пені, 749 грн. 26 коп. втрат від інфляції, 215 грн. 73 коп. річних, за Договором 2 - 22 000 грн. 00 коп. основного боргу.
Судові витрати згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 129, 238, 240, 241, 254, 256-257, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (вул. Діагональна, буд. 8, к. 21, м. Запоріжжя, 69035, ЄДРПОУ 39821153) на користь Національного центру аерокосмічної освіти молоді імені О. М. Макарова (пр. Науки, буд. 26, а/с 503, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 24228794) 17 155 (сімнадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. основного боргу, 2 197 (дві тисячі сто дев`яносто сім) грн. 25 коп. пені, 749 (сімсот сорок дев`ять) грн. 26 коп. втрат від інфляції, 215 (двісті п`ятнадцять) грн. 73 коп. річних, 22 000 (двадцять дві тисячі) грн. 00 коп. основного боргу, 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати сторонам, розпоряднику майна (до електронного кабінету).

Розмістити повний текст рішення на сайті Господарського суду Запорізької області (https://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/gromadyanam/advert/).

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.04.2026.

Суддя Володимир ЧЕРКАСЬКИЙ