ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3473/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа – Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 2), третя особа – Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області, третя особа) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Харківській області, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, що становить 3 роки, а загалом - 28 років 11 місяців 17 днів; зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право на призначення на посаду судді, що становить 3 роки, за період 18.01.1997 по 17.01.2000, виходячи із загального стажу роботи судді, який дає право на відставку - 28 років 11 місяців 17 днів з урахування виплачених сум з 19.12.2025 та провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з його розміру - 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з врахуванням фактично виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Указом Президента України «Про призначення суддів» №1624/99 від 28.12.1999 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Ківерцівського районного суду Волинської області строком на п`ять років та постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 18.11.2004 призначено на посаду судді Ківерцівського районного суду Волинської області безстроково.
Рішення Вищої ради правосуддя від 18.12.2025 №2730/0/15-25 звільнено з посади судді Ківерцівського районного суду Волинської області у відставку та 22.12.2025 позивач звернулась до сервісного центру ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці.
Рішення відповідача 1 від 30.12.2025 ОСОБА_1 призначено з 19.12.2025 довічне грошове забезпечення судді у відставці у розмірі 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
При призначенні довічного грошового утримання судді було враховано лише стаж роботи на посаді судді тривалістю 25 років 10 місяців 14 днів, тоді як вірним є 28 років 11 місяців 17 днів, проте, не враховано стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якої визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки.
Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Вищою радою правосуддя під час прийняття рішення про звільнено з посади судді у відставку встановлено загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, становить 28 років 11 місяців 17 днів.
Уважає, що рішення ГУ ПФУ в Харківській області є протиправним та підлягає скасуванню, із одночасним зобов`язанням відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, що становить 3 роки, а загалом - 28 років 11 місяців 17 днів та провести з 19.12.2025 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з його розміру у 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з врахуванням фактично виплачених сум (арк. спр. 1-6).
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 28).
У відзиві на позовну заяву від 13.04.2026 №2000-0905-8/62620, який надійшов на адресу суду 14.04.2026 ГУ ПФУ в Харківській області позов не визнає та зазначає, що за матеріалами пенсійної справи, загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 45 років 3 місяці 29 днів, в тому числі: 25 років 10 місяців 14 днів– стаж роботи на посаді судді, до якого зараховано періоди починаючи з 18.01.2000.
При призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не зараховано до стажу судді період роботи з 18.01.1997 по 17.01.2000 на посадах консультанта головного спеціаліста відділу секретаріату райдержадміністрації та завідуючої юридичним відділом апарату райдержадміністрації.
Переконана, що у даному випадку немає жодних підстав для визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Харківській області (арк. спр. 33-34).
Відповідач 2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.
Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ГУ ПФУ у Волинській області пояснень третьої особи щодо позову або відзиву подано не було.
Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.
Суд, перевіривши доводи позивача та відповідачів у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Указом Президента України від 28.12.1992 № 1624/99 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Ківерцівського районного суду Волинської області строком на п`ять років (арк. спр. 13-14) та наказом Волинським обласним управлінням юстиції від 17.01.2000 №6-К зараховано в штат цього суду (арк. спр. 15).
Постановою Верховної Ради України від 18.11.2004 №2194-ІV обрано на посаду судді місцевого Ківерцівського районного суду Волинської області безстроково (арк. спр. 16).
У подальшому, рішенням Вищої ради правосуддя від 18.12.2025 № 2730/0/15-25 позивача звільнено з посади судді Ківерцівського районного суду Волинської області у відставку, у зв`язку з поданням заяви відповідної відставку та наказом Голови суду від 18.12.2025 №13/02-04 відраховано зі штату суду (арк. спр. 19-20).
ОСОБА_1 19.12.2025 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (далі – Закон №1402-VII).
Третьою особою листом від 16.03.2026 №0300-0202-8/21002 повідомлено, що в ході опрацювання заяви від 19.12.2025 за екстериторіальним принципом ГУ ПФУ в Харківській області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було прийнято рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VII з 19.12.2025.
За матеріалами пенсійної справи загальний стаж роботи складає 45 років 3 місяці 29 днів, в тому числі: 25 років 10 місяців 14 днів – стаж роботи на посаді судді, до якого зараховано періоди починаючи з 18.01.2000.
При призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не зараховано до стажу судді період роботи з 18.01.1997 по 20.01.2000 на посадах консультанта головного спеціаліста відділу секретаріату райдержадміністрації та завідуючої юридичним відділом апарату райдержадміністрації, у зв`язку із чим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислено з розрахунку 60 відсотків заробітної плати (арк. спр. 23).
Уважаючи рішення відповідачів в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно із частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі – Закон №1402-VIII).
Пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі – Закон №2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшуєтеся на два відсотки грошового утримання судді.
Статтею 137 Закону України № 1402-VIII передбачено, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Також до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). 
Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.
Такі висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеною у постановах від 13.04.2022 у справі №420/1840/21, від 06.07.2023 у справі № 420/3746/21, від 25.11.2024 у справі №140/16247/20 та інших. 
Відповідно до частини першої статті 120 Закону №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно із приписами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в чинній до 28.03.2015 редакції) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі – Закон №2862-ХІІ), на підставі якого ОСОБА_1 була вперше призначена на посаду судді.
Згідно із частиною першою статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом 2 частини четвертої цієї статті Закону №2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Частиною другою статті 137 Закону №1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 05.08.2018) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VІІІ дає підстави для висновку що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус суддів та судоустрій» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Саме такий правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18.
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стад (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права на призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зарахувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.
Водночас згідно із частиною третьою статті 127 Конституції України в редакції, чинній на дату призначення ОСОБА_1 на посаду судді, на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, який, з-поміж іншого, мав стаж роботи в галузі права не менш як три роки.
Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , до призначення на посаду судді позивач з 01.12.1995 по 31.08.1999 працювала на посаді консультанта, головного спеціаліста юридичного відділу секретаріату райдержадміністрації та з 01.09.1999 по 17.01.2000 – завідувачем юридичним відділом апарату райдержадміністрації (арк. спр. 10-12).
Ураховуючи, що Конституція України має найвищу юридичну силу, закону та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 8 Конституції України), до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню три роки роботи в галузі права.
Отже, загальний строк стажу судді, який органу Пенсійного фонду України належало брати до уваги під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення щомісячного довічного гpoшового утримання, становить 28 років 11 місяців 17 дні, а саме:
стаж роботи на посаді судді 25 років 11 місяців 17 днів;
стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду (консультанта головного спеціаліста юридичного відділу секретаріату райдержадміністрації та завідуючої юридичним відділом апарату райдержадміністрації) 3 роки;
Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби та стажу роботи в галузі права 3 роки і врахування відповідачами для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 498/337/17, від 20.04.2021 у справі № 344/5707/19 та від 30.03.2023 у справі №280/2167/21 та від 28.07.2023 у справі №360/6255/21.
З урахуванням приписів частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, має виплачуватись в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді: 50 відсотків як базовий рівень та 16 відсотків за 8 повних років понад базових 20 років стажу на посаді судді.
Щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди з 19.12.2025 суд враховує, що 30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961 (далі - Постанова №25-1), якою внесені зміни до Порядку №22-1.
Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Враховуючи наведене суд приходить до переконання, що позовна вимога у цій частині є безпідставною, оскільки відповідач 1 виключно приймає рішення щодо призначення пенсії (довічного грошового утримання судді у відставці) та здійснює її нарахування, однак після нарахування обов`язок щодо здійснення виплат покладається ГУ ПФУ у Волинській області.
З урахуванням встановлених обставин справи, вищенаведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, беручи до уваги повноваження суду, визначені у статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Харківській області, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, що становить 3 роки, а загалом - 28 років 11 місяців 17 днів; зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право на призначення на посаду судді, що становить 3 роки, за період 18.01.1997 по 17.01.2000, виходячи із загального стажу роботи судді, який дає право на відставку - 28 років 11 місяців 17 днів та провести з 19.12.2025 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з його розміру - 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про судоустрій та статус суддів», суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська область, місто Харків, майдан Свободи, будинок Держпорм, 3 під`їзд, 2 поверх, ідентифікаційний код юридичної особи 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26, ідентифікаційний код юридичної особи 21910427), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, Київський Майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, що становить 3 роки, а загалом - 28 років 11 місяців 17 днів.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право на призначення на посаду судді, що становить 3 роки, за період з 18.01.1997 по 17.01.2000, виходячи із загального стажу роботи судді, який дає право на відставку - 28 років 11 місяців 17 днів та провести з 19.12.2025 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з його розміру - 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з врахуванням фактично виплачених сум.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович