КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2026 року м.Київ № 320/44619/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівської районної державної адміністрації Київської області про зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Обухівської районної державної адміністрації Київської області із позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 24.02.2006 № 122 в частині передачі у власність позивачу земельної ділянки за кадастровим номером 3223180500:09:007:0079, площею 0,2167 га. та стягнути з Обухівської районної державної адміністрації Київської області на користь позивача майнову шкоду в розмірі 380 387,00 грн та усі понесені судові витрати.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Рішенням Обухівського районного суду Київської області ід 17.01.2023 у справі №372/4254/21 позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково – припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 3223180500:09:007:0079, площею 0,2167 га, право на яку оформлено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №232382 від 25.04.2006. У зв`язку із цим позивач вважає, що через незаконне рішення відповідача його позбавили права власності на земельну ділянку, ринкова вартість якої на дату звернення до суду із цим позовом становить 380 387,00 грн., а тому така сума має бути стягнута з відповідача як майнова шкода.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначачено, що розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 26.02.2006 № 122 фактично вичерпало свою дію, а саме на підставі вказаного розпорядження було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 232382 від 25.04.2006. Крім того, відповідач зазначає, що оскаржуване розпорядження не порушує будь-якого права позивача, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.
Позивач надав відповідь на відзив в якому наполягав на задоволені позовних вимог.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
23.11.2002 ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до зазначеного Свідоцтва, до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СГПП «Вітчизна», Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області, наданої на підставі рішення Обухівської районної державної адміністрації від 25.07.2000 № 279.
Розмір земельної частки (паю) становить 2,57 умовних кадастрових гектарів, вартістю 9 947,00 грн, що належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 389771, виданого Обухівською районною державною адміністрацією 14.08.2000.
Згідно зі Свідоцтвом, оцінка спадкового майна становить 24 824,48 грн Свідоцтво підлягає реєстрації в Обухівській районній державній адміністрації для внесення відповідних змін до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).
Розроблення технічної документації із землеустрою здійснювалося ТОВ «Лідер плюс» на підставі клопотання Великодмитровицької сільської ради про виготовлення документів, що посвідчують право власності на землю громадянам - власникам земельних часток (паїв).
31.01.2006 Великодмитровицька сільська рада погодила розроблену технічну документацію щодо надання документів, що посвідчують право власності на землю громадянам у кількості 167 осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 24.02.2006 № 122 затверджено відповідну технічну документацію, передано у власність земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) та надано дозвіл на виготовлення державних актів на право власності на землю.
На підставі зазначеного розпорядження 25.04.2006 позивач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 232382.
Згідно з державним актом, позивачу належить земельна ділянка площею 2,4693 га, розташована на території Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Вказана земельна ділянка сформована з двох окремих земельних ділянок:
кадастровий номер 3223180599:10:001:0022 площею 2,2526 га; 
кадастровий номер 3223180500:09:007:0079 площею 0,2167 га. 
Межі земельних ділянок визначені відповідною технічною документацією із землеустрою.
У 2021 році з метою відновлення меж земельної ділянки позивач замовив проведення геодезичних робіт, за результатами яких складено відповідний звіт.
Згідно з матеріалами геодезичної зйомки встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 3223180500:09:007:0079 розташовані об`єкти нерухомості (житловий будинок та господарські будівлі), які частково знаходяться в межах земельної ділянки позивача, при цьому площа самовільного зайняття становить 837,37 кв. м.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказане домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності від 28.10.1997.
У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва.
У відповідь ОСОБА_4 подала зустрічний позов про припинення права власності позивача на земельну ділянку, а також надала документи, що стосуються спірної земельної ділянки, а саме: рішення виконавчого комітету Великодмитровицької сільської ради від 14.06.1994 р. про надання земельної ділянки, рішення від 13.06.1996 про передачу земельної ділянки у приватну власність та державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 245937 від 21.07.2003. 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17.01.2023 у справі № 372/4254/21 зустрічний позов задоволено частково, зокрема припинено право власності позивача на земельну ділянку з кадастровим номером 3223180500:09:007:0079 площею 0,2167 га.
Згідно з висновком про експертну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 3223180500:09:007:0079 площею 0,2167 га. від 30.05.2023, вартість зазначеної земельної ділянки становить 380 387,00 грн.
Таким чином, позивач, вважаючи, що у зв`язку з прийняттям незаконного рішення Обухівської районної державної адміністрації від 24.02.2006 № 122 він був позбавлений права власності на частину належної йому земельної ділянки, звернувся до суду з даним позовом.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, а згідно ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, таким чином основним документом, який підтверджується право власності особи на земельну ділянку є відповідний державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Ця норма Конституції кореспондується з ч. 1 ст. 321 ЦК України, якою теж передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, а згідно ст.126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.
Статтею 116 ЗК України, громадяни набувають право власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України; набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність; безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним Кодексом України, а згідно статті 118 даного кодексу встановлено, що громадянин, зацікавлений у одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної державної адміністрації або ради за місцем знаходження земельної ділянки; у заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання; відповідна адміністрація або рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки надає дозвіл на розробку проекту її відведення
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.
Разом з тим, розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 26.02.2006 № 112 фактично вичерпало свою дію, а саме на підставі вказаного розпорядження було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 232382 від 25.04.2006.
Також варто звернути увагу, що в оскаржуваному розпорядженні відсутні індивідуальні ознаки земельної ділянки окрім зазначення її площі (наприклад кадастровий номер, адреса місцезнаходження, конфігурація земельної ділянки, тощо).
Враховуючи приписи ст. 5 КАС України згідно яких кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, а також те що оскаржуване розпорядження не порушує будь-якого права позивача, а тому підстави для визнання протиправним та скасування розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 26.02.2006 № 112 відсутні.
Разом із тим, суд бере до уваги, що Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17.01.2023 у справі № 372/4254/21 припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 3223180500:09:007:0079, площею 0,2167 га, право на яке оформлене Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 232382 від 25.04.2006.
Таким чином, на момент розгляду даної справи оскаржуване розпорядження не породжує жодних правових наслідків і право власності позивача, яке виникло на його підставі, вже припинене в судовому порядку. 
За таких обставин, скасування оскаржуваного розпорядження не призведе до відновлення порушеного права позивача, а відтак не є ефективним способом судового захисту у розумінні ст. 5 КАС України.
Крім того, суд зазначає, що ухвалення судового рішення щодо скасування розпорядження, яке вже вичерпало свою дію, за відсутності будь-яких правових наслідків такого скасування, фактично призведе до дублювання судової оцінки обставин, які вже були предметом розгляду суду, зокрема у справі № 372/4254/21, якою встановлено припинення права власності позивача на спірну земельну ділянку.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для визнання протиправним та скасування розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 24.02.2006 № 122 відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Щодо вимоги про стягнення майнової шкоди, суд зазначає таке.
Заявлена позивачем вимога про відшкодування шкоди є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 24.02.2006 № 122.
Враховуючи висновок суду про відсутність підстав для задоволення основної позовної вимоги, підстави для задоволення похідної вимоги про стягнення шкоди також відсутні.
Крім того, суд звертає увагу, що припинення права власності позивача на спірну земельну ділянку відбулося на підставі рішення суду, а не внаслідок прийняття оскаржуваного розпорядження, що виключає можливість покладення відповідальності за заявлену шкоду на відповідача в межах даного адміністративного провадження.
При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України, у разі відсутності підстав для вирішення публічно-правового спору вимоги про відшкодування шкоди підлягають розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.
З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог про стягнення майнової шкоди слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних овноважень, всі удові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки адміністративний позов не підлягає задоволенню, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.