Справа № 352/797/26
Провадження № 2/352/915/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне

03 червня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - Гриньків Д.В.,
секретар судового засідання Івасів В.В.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог.
30.03.2026 року представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 19.06.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (в подальшому АТ «АЛЬФА-БАНК», а згодом АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 418-22/340 відповідно до якого відповідач отримав кредит на суму 76 500 доларів США та зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього – графіком погашення кредиту. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Однак відповідачем умови кредитного договору не виконані.
Відповідно до виконавчого листа № 2-1864/10 виданого 22.12.2015 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № 418-22/340 від 19.06.2008 року, в розмірі 769 187,30 грн. На підставі виконавчого листа № 2-1864/10, виданого Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області, було відкрито виконавче провадження № 62558734.
Таким чином, вважає, що в результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 року становить - 447 635,40 грн., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 113 038,92 грн та сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 334 596,48 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь таку заборгованість та судові витрати.
ІІ. Стислий виклад позиції учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. До суду надіслав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника позивача в усіх судових засіданнях, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Судом здійснювалось належне повідомлення відповідача про день та час слухання справи відповідно до вимог закону, проте поштове відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення повернулося як не вручене, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується також відстеженням статусу поштового відправлення з сайту "Укрпошта". За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.
ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 06.04.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 23.04.2026 року постановлено закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 03.06.2026 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.
ІV. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 18.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем, укладено кредитний договір №418-22/340, у відповідності до якого позичальник отримав кредит в розмірі 76500 доларів США зі сплатою 13,50 % річних (доказ в електронному вигляді).
Згідно додаткової угоди №2 від 15.05.2009 року до договору №418-22/340 від 18.06.2008 року, укладеної між тими ж сторонами, було внесено зміни до договору в частині умов погашення заборгованості (доказ в електронному вигляді).
Крім того, згідно додаткової угоди між тими ж сторонами від 20.10.2008 року, укладеної до договору №418-22/340 від 18.06.2008 року, внесено зміни щодо процентної ставки за користування кредитними коштами (доказ в електронному вигляді).
З даних, що знаходяться у вільному доступі ЄДРСР судом встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду від 18.11.2010 року № 2-1864/10 постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства „ Укрсоцбанк” 769 187 (сімсот шістдесят дев”ять тисяч сто вісімдесят сім) грн. 30 коп. заборгованості за кредитним договором, судовий збір в сумі 1700 ( одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. та 120 (сто двадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 771007 ( сімсот сімдесят одна тисяча сім) грн.30 коп. 
Відповідно до виконавчого листа № 2-1864/10 виданого 22.12.2015 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області, на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № 418-22/340 від 19.06.2008 року, в розмірі 769 187,30 грн (доказ в електронному вигляді).
13.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким Олегом Васильовичем постановлено про відкриття виконавчого провадження № 62558734 за виконавчим листом № 2-1864/10 виданим 22.12.2015 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", код ЄДРПОУ 00039019, 769187 (сімсот шістдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят сім) грн. 30 коп. заборгованості за кредитним договором, судовий збір в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. та 120 (сто двадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 771007 (сімсот сімдесят одна тисяча сім) грн. 30 коп. Згідно ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2020р. у справі 2-1864/10 замінено стягувача, а саме ПАТ "Укрсоцбанк" його правонаступником АТ "Альфа-Банк", у виконавчому листі № 2-1864/2010, виданому Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 22.12.2015 р. на підставі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18.11.2010 р., з урахуванням ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.11.2015 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 769187,30 грн. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 771007,30 грн. (доказ в електронному вигляді).
Рішенням № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року припинено АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», у п.п. 1.2. вказаного рішення визначено, що правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року (доказ в електронному вигляді).
12 серпня 2022 року позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30 листопада 2022 року внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (доказ в електронному вигляді).
Згідно розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором № 418-22/340 від 19.06.2008 року за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду яка станом на 23.02.2022 року становить - 447 635,40 грн., та складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 113 038,92 грн та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 334 596,48 грн (доказ в електронному вигляді).
V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. 
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України.
Згідно із приписами ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною другою статті встановлено, що зобов`язання виникає з підстав встановлених ст. 11 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Частиною 5 статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, тобто ч.5 ст. 11 ЦК України прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов`язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання зобов`язання, негативних наслідків, установлених ч.2 ст. 625 ЦК України.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446-цс 18, вказано, що у частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і три проценти річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16 (провадження № 14-254цс19).
Результат правового аналізу статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
Стосовно нарахування інфляційних втрат. 
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18).
За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (див., зокрема, постанову Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, постанову Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-474цс16, постанову Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1672цс16, постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17).
У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19)).
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена
У постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/16692/16-ц вказано, що: «відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Разом з тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти».
Аналізуючи наведені норми матеріального права, правові висновки Верховного Суду, необхідно дійти висновку про те, що грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей.
Ураховуючи наведене, кредитор, який, користуючись наданим йому процесуальним правом, визначив заборгованість за валютним кредитом у пред`явленому ним позові у національній валюті - гривні, що була задоволена судом та стягнута з боржника у цій валюті, має право за частиною другою статті 625 ЦК України на нарахування інфляційних втрат на таку заборгованість боржника за весь час прострочення виконання ним грошового зобов`язання.
Близького за змістом висновку щодо права кредитора на нарахування індексу інфляції у разі визначення ним зобов`язання в національній валюті - гривні дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 у справі № 340/385/17. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/7482/17, від 19 травня 2022 року у справі № 127/17882/15-ц, від 08 грудня 2022 року у справі № 921/542/20, від 26 квітня 2023 року у справі № 462/109/21.
Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі № 305/1233/21 (провадження № 61-18180св23).
VІ. Висновки суду.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. 
Як встановлено матеріалами справи, рішенням Тисменицького районного суду від 18.11.2010 року стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2-1864/10 від 18.06.2008 року в розмірі 769 187 грн 30 коп. На підставі вказаного рішення Тисменицьким районним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 зазначеної в рішення заборгованості, а 13.07.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62558734 за виконавчим листом № 2-1864/10 виданим 22.12.2015 року.
Даних про добровільне виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18.11.2010 року ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування частини 2 статті 625 ЦК України, а саме стягнення з нього на користь кредитора трьох процентів річних за період з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 113 038,92 грн та суми заборгованості за інфляційними втратами на кредитну заборгованість за цей же період в розмірі 334 596,48 грн.
А відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.
VІІ. Судові витрати.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5371,64 грн сплаченого ним судового збору.
На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 418-22/340 від 19.06.2008 року, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішення суду, яка станом на 23.02.2022 року становить 447 635 (чотириста сорок сім тисяч шістсот тридцять п`ять гривень ) грн 40 коп., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість - 113 038 (сто тринадцять тисяч тридцять вісім) грн 92 коп. та суми заборгованості за інфляційними втратами - 334 596 (триста тридцять чотири тисячі п`ятсот дев`яносто шість) грн 48 коп.
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 371 (п`ять тисяч триста сімдесят одна) грн 64 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150, ЄДРПОУ: 23494714;
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Рішення складене у повному обсязі 03.06.2026 року. 

Суддя Тисменицького районного суду 
Івано-Франківської області Гриньків Д.В.