Справа №443/1014/26
Провадження №3/443/438/26

ПОСТАНОВА
іменем України

10 червня 2026 року        місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за частиною 1 статті 130 КУпАП, – 

встановив:
ОСОБА_1 14.05.2026 о 13 год 18 хв у с. Дем`янка-Наддністрянська, дорога Р-84 206 км керував транспортним засобом марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена за частиною 1 статті 130 КУпАП.
ОСОБА_1 будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на виклик суду у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 
Захисник Свірський Т.В. у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. В обґрунтування клопотання захисник покликається на те, що законодавством встановлено чітку та послідовну процедуру проведення огляду особи, яка керує транспортним засобом на стан сп`яніння: насамперед огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів; лише у випадку відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, особа підлягає направленню поліцейським до закладу охорони здоров`я для проведення відповідного медичного огляду. Отже, направлення особи до закладу охорони здоров`я можливе виключно після пропозиції поліцейського пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів та за наявності відмови особи від такого огляду або її незгоди з отриманими результатами. Однак, наведений порядок дотримано не було, оскільки працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці із використанням спеціальних технічних засобів, а відразу пропонували пройти такий огляд у медичному закладі, тим більше з врахуванням того, що ОСОБА_1 висловлював бажання пройти огляд на місці.
При цьому поліцейськими порушено вимоги щодо направлення ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для огляду на стан сп`яніння. Поліцейським не було забезпечено ОСОБА_1 проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, який в даному випадку знаходився у м. Жидачів Львівської області, з урахуванням: факту зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції в селі Дем`янка-Надністрянська (дорога Р-84, 206 км). Натомість ОСОБА_1 цілком безпідставно було повідомлено про те, що огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння проводитиметься у більш віддаленому медичному закладі, а саме ВП «Лікарня інтенсивного лікування» КНП «ТМО «СМОЛ». Більше того, ОСОБА_1 було висловлено прохання про проходження медичного огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, який знаходиться по маршруту руху до м. Жидачів, що відповідало б вимогам територіальної наближеності проведення такого огляду, однак зазначене прохання було проігноровано поліцейськими. ОСОБА_1 , не дивлячись на вище викладені порушення процедури огляду, не відмовлявся і від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а висловлював заперечення виключно щодо направлення його до неналежного закладу охорони здоров`я, обраного працівниками поліції з порушенням вимог чинного законодавства.
Також, в порушення встановлених вимог, поліцейськими не вручено особі направлення на проведення медичного огляду. Таким чином, сама процедура направлення особи для проходження медичного огляду на стан сп`яніння передбачає не лише усне повідомлення водія про необхідність проходження такого огляду, а й вручення йому належним чином оформленого письмового направлення. Однак у випадку із ОСОБА_1 зазначених вимог дотримано не було, оскільки працівниками поліції письмове направлення на проходження медичного огляду ОСОБА_1 не вручалося, а долучене до матеріалів справи направлення на медичний огляд водія транспортного засобу не містить підпису ОСОБА_1 про його отримання чи ознайомлення зі змістом такого документа.
Рішення працівника поліції про необхідність направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння не ґрунтувалося на належно встановлених об`єктивних ознаках такого стану, передбачених Інструкцією № 1452/735. Однак у даному випадку з відеозапису події не вбачається, що працівниками поліції проводився будь-який первинний огляд ОСОБА_1 з метою встановлення наявність передбачених Інструкцією № 1452/735 ознак наркотичного сп`яніння, а саме розширених зіниць, що не реагують на світло, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Більше того, ОСОБА_1 не було повідомлено жодних ознак наркотичного сп`яніння, які стали підставою для ухвалення рішення про направлення до закладу охорони здоров`я. Крім того, як вбачається із відеозапису, ініціювання медичного огляду було зумовлене фактом незгоди ОСОБА_1 із причиною зупинки транспортного засобу та подальшим конфліктом з працівниками поліції, що підтверджує відсутність об`єктивних підстав для проведення такого огляду.
Суд, заслухавши аргументи захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з такого.
Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №665760 від 14.05.2026, згідно з яким ОСОБА_1 14.05.2026 о 13 год 18 хв у с. Дем`янка-Наддністрянська, дорога Р-84 206 км керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.3);
направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.05.2026, у якому зазначено заклад охорони здоров`я, куди скеровується ОСОБА_1 , а саме ВП «Лікарня інтенсивного лікування» КНП «ТМО «СМОЛ», виявлені у нього ознаки сп`яніння, які відповідають зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення ознакам (а.с.4);
карткою обліку адміністративного правопорушення, яка сформована за допомогою ІІПС «АРМОР», встановлено, що ОСОБА_1 14.05.2026 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу (а.с.6);
долученими до матеріалів справи відеозаписами на носії інформації (компакт-диску), які дозволяють чітко встановити обставини справи, дії, поведінку та зміст розмови осіб (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та поліцейського) на місці зупинки транспортного засобу, та з яких вбачається обставина керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його поведінку на місці зупинки транспортного засобу та висловлення ним поліцейському відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.7). 
Проаналізувавши вищевказані документи, відеозаписи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності зазначені вище докази є достатніми та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин суду не надано.
Суд критично оцінює аргументи захисника виходячи з такого.
Покликання захисника на те, що працівники поліції були зобов`язані спочатку запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів, а лише після його відмови або незгоди з результатами такого огляду направляти особу до закладу охорони здоров`я, ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція №1452/735).
Так, пунктом 6 розділу ІІ Інструкції №1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів. При цьому пункт 7 розділу ІІ зазначеної Інструкції, який є логічним продовженням наведеного положення, конкретизує, що такий порядок стосується саме виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Водночас пунктом 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 прямо встановлено, що у разі наявності ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, особа направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.
Таким чином, із системного аналізу статті 266 КУпАП та Інструкції №1452/735 вбачається, що наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння виключає необхідність проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів, а передбачає направлення особи до закладу охорони здоров`я для проведення відповідного медичного огляду.
Отже, дії працівників поліції щодо пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд безпосередньо у закладі охорони здоров`я відповідали вимогам статті 266 КУпАП та Інструкції №1452/735.
Також суд відхиляє аргументи захисника про те, що працівниками поліції не було забезпечено проходження медичного огляду у найближчому закладі охорони здоров`я.
Дійсно, законодавством передбачено направлення особи до найближчого закладу охорони здоров`я, уповноваженого проводити відповідні огляди. Однак саме по собі направлення особи до іншого закладу охорони здоров`я не свідчить про незаконність дій працівників поліції та не спростовує факту відмови особи від проходження медичного огляду.
Визначальним у даному випадку є забезпечення своєчасності проведення огляду, що обумовлено необхідністю отримання об`єктивних та достовірних результатів дослідження, а не виключно територіальна наближеність відповідного закладу охорони здоров`я. Тому саме по собі направлення особи не до найближчого закладу охорони здоров`я не може розцінюватися як істотне порушення процедури, яке тягне визнання дій працівників поліції неправомірними або свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Не заслуговують на увагу й доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а лише заперечував проти його проведення у визначеному працівниками поліції закладі охорони здоров`я. Незгода особи із вибором конкретного закладу охорони здоров`я сама по собі не звільняє водія від обов`язку пройти медичний огляд у порядку, визначеному законодавством, а тому не спростовує встановленого судом факту відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Крім того, суд не приймає аргументи захисника про те, що поліцейські були зобов`язані вручити ОСОБА_1 письмове направлення на проходження медичного огляду.
Ні стаття 266 КУпАП, ні Інструкція №1452/735 не містять вимоги щодо обов`язкового вручення водію окремого примірника направлення на медичний огляд або отримання його підпису про ознайомлення чи отримання такого документа. Направлення є документом, який слугує підставою для проведення відповідного медичного огляду у закладі охорони здоров`я, а відсутність підпису особи про його отримання не свідчить про недотримання встановленого законом порядку.
Не заслуговують на увагу й доводи захисника про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.
Суд враховує, що оцінка наявності ознак сп`яніння здійснюється працівником поліції безпосередньо під час спілкування з водієм та певною мірою має суб`єктивний характер. При цьому для виникнення у поліцейського обґрунтованих підстав вимагати проходження огляду достатньою є наявність хоча б однієї із ознак сп`яніння, передбачених Інструкцією №1452/735.
У даному випадку виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння знайшли своє відображення як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у направленні на медичний огляд, відповідають ознакам наркотичного сп`яніння, визначеним Інструкцією №1452/735, а тому були достатніми для виникнення у працівників поліції обґрунтованих підстав вимагати від ОСОБА_1 проходження відповідного медичного огляду.
Доводи захисника про те, що ініціювання медичного огляду було зумовлене незгодою ОСОБА_1 із причиною зупинки транспортного засобу та подальшим конфліктом з працівниками поліції, а не наявністю об`єктивних підстав для його проведення, є виключно припущеннями сторони захисту та не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами.
Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд виходить з такого. 
Згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Суд зазначає, що з урахуванням приписів частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху судом не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Зважаючи на викладені обставини у сукупності на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. 
Також, з огляду на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір», –

постановив:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови оголошено 11.06.2026 о 08 год 55 хв.

Суддя А.І. Павлів