03.07.26  Справа №469/949/24
2/469/56/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Тавлуй В. В., 
за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С.О., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
представник позивача - ОСОБА_2 ,  
відповідач ОСОБА_3 - не з`явився, 
представник відповідача ОСОБА_4 - не з`явилась, 

представник третьої особи, яка не заявляє 
самостійних вимог щодо предмета спору:
Органу опіки і піклування 
Березанської селищної ради Миколаївської області - Гонта Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Березанської селищної ради Миколаївської області, про визнання недійсним правочину та зобов`язання вчинити дії, – 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 19.06.2024 року звернулася до Березанського районного суду з зазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнень, викладених у позовній заяві у новій редакції від 08.04.2025 року, просила:
- визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу марки ВАЗ 21073, реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недійсним; 
- зобов`язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 900,00 доларів США. 

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що у провадженні СД ВП № 8 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №120241531500000051 від 03.05.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 190 КК України.
Згідно з матеріалами кримінального провадження, встановлено, що приблизно о 15-30 годині по вулиці Медичній смт.Березанка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заволодів належними сім`ї ОСОБА_1 коштами у розмірі 900 доларів USA, надавши сину ОСОБА_1 . ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , технічний паспорт на ім`я ОСОБА_7 , який є померлим та батьком дружини ОСОБА_3 , та без оформлення належним чином транспортний засіб марки ВАЗ 21073, 1996 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, який згідно технічного паспорту не належить ОСОБА_3 , що в подальшому унеможливлює використання та реєстрацію даного транспортного засобу.
25 лютого 2024 року увійшовши в довіру до її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , знаючи його вік 14 років, а також з 2015 року напівсирота, ОСОБА_3 без оформлення належним чином, без її відома, та без її письмової згоди на купівлю транспортного засобу передав у володіння її сину транспортний засіб марки ВАЗ 21073, 1996 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, який згідно технічного паспорту не належить ОСОБА_3 , а власником вищевказаного транспортного засобу, згідно з технічним паспортом серії НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , мешканець: АДРЕСА_1 , та замість транспортного засобу ОСОБА_3 заволодів коштами в сумі 900 (доларів) USA від її неповнолітнього сина ОСОБА_8 , який навчається в 9 класі Миколаївської ЗОШІ № 4.
05.03.2024 року її батьком ОСОБА_9 виявлено зникнення коштів у сумі: 900 (доларів) USA, при з`ясуванні обставин зникнення коштів, з`ясувалося, що кошти шляхом обману та шахрайських дій до її неповнолітнього сина ОСОБА_8 , передані замість транспортного засобу ОСОБА_3 
05.03.2024 року близько о 19 год. 30 хв. їй стало відомо від її батька про шахрайські дії ОСОБА_3 відносно її неповнолітнього сина.
З 09.03.2024 до 30.03.2024 нею було здійснено неодноразові спроби домовитися вирішити питання з ОСОБА_3 щодо повернення коштів належних сім`ї позивачки та отримати транспортний засіб, який не був оформлений належним чином, на що ОСОБА_3 категорично відмовився повертати кошти, якими заволодів шляхом обману та зловживання довірою її неповнолітнього сина ОСОБА_8 .
Після неодноразових спроб домовитися з ОСОБА_3 вона звернулася до відділення поліції № 8 МРУП ГУНП в Миколаївській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України.
В результаті шахрайських дій ОСОБА_3 знаходячись в стані постійного стресу її матір ОСОБА_10 , потрапила до лікарні КНП «МОЦПЗ» МОР та перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 16.04.2024 року по 16.05.2024 року.

Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить задовольнити позов.
05.07.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.45).
07.04.2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Гришаєвої А. М. надійшов Відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що позов не визнає, посилаючись на те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, не підтверджена.
В обгрунтування своїх заперечень проти позову представник відповідача також зазначала, що поняття дрібного побутового правочину на законодавчому рівні визначено у п.1 ч.1 ст. 31 ЦК України. Згідно з цією нормою, правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. Головна особливість цього правочину те, що його мають право вчиняти навіть малолітні особи (особи, яким не виповнилося 14 років), тобто особи з частковою цивільною дієздатністю. Але ці правочини мають право вчиняти також особи з неповною, обмеженою та повною цивільними дієздатностями.
Також особливістю дрібного побутового правочину є те, що його можна укласти в усній формі. Законом визначена межа між правочинами, які можуть укладатися в усній формі, та правочинами, які мають укладатися в більшості випадків в письмовій формі, а саме у ст.206 ЦК України та ст. 208 ЦК України. В п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України зазначено, межу між усною та письмовою формами правочинів між фізичними особами у розмірі двадцять неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
З 1 січня 2024 року для різних категорій населення України збільшиться прожитковий мінімум, і для працездатних осіб його розмір становитиме 3028 грн. Отже, 3028 грн. помножити на 20 дорівнює 60560 гривень. А сума угоди у 900 доларів США, дорівнює 36900 гривень, отже вказана сума не перевищує визначеної законом межі укладання побутових усних угод. При цьому на ОСОБА_3 не покладено обов`язку, як на фізичну особу визначення процесуальної правоздатності особи. Дідусь ОСОБА_5 про угоду знав, та жодних претензій до ОСОБА_3 не заявляв.
Посилаючись на наведені обставини, представник позивача просила суд у задоволенні позову відмовити повністю  (а.с.119-120). 

30.04.2025 року ухвалою суду залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Березанської селищної ради Миколаївської області (а.с.127).

09.12.2025 року року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.155). 
У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Старчеус О. П. позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просили задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Березанської селищної ради Миколаївської області ОСОБА_11 пояснила суду, що сторони у справі до органу опіки і піклування щодо укладення договору купівлі-продажу автомобіля, не зверталися. Оскільки дитина на той час була неповнолітньою, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. 

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 та його представник, повідомлені належним часом про місце і час судового засідання, повторно не з`явилися.
За таких обставин, суд з метою дотримання розумностіь строків розгляду справи судом розглянув справу за відсутності відповідача та його представника. 

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК).
За положеннями ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Із наявних у цивільній справі копій матеріалів кримінальної справи (а.с.8-40), і що не заперечує позивач та його представник, вбачається, що 25 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_3 отримав від сина позивачки неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти у сумі 900 доларів США надавши ОСОБА_5 взамін транспортний засіб марки ВАЗ 21073,1996 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, та технічний паспорт на вказаний транспортний засіб на ім`я ОСОБА_7 .

Таким чином, слід вважати, що 25 лютого 2024 року між відповідачем ОСОБА_3 та сином відповідачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено в усній формі договір купівлі – продажу транспортного засобу.

Позивачка  ОСОБА_1 оспорює правомірність вказаного правочину, посилаючись на те, що кошти у сумі 900 доларів США, які вона позичила у свого батька ОСОБА_9 і перебували у її володінні, були передані її сином відповідачу ОСОБА_3 без її згоди.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову суд виходить з наступного.

За положеннями ст.203 ЦК України, якою встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.1 ст.203 ЦК України).
За зістом ст.32 ЦК України, якою визначено обсяг цивільної дієздатності фізичної особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, на вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування (абз.2 ч.2 ст.32 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За встановлених обставини, враховуючи, що оспорюваний правочин укладений неповнолітнім сином позивачки щодо транспортного засобу без її згоди і дозволу органу опіки та піклування, що неповнолітній  ОСОБА_1 розпорядився не належними йому коштами, суд дійшов висновку, що для задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1 , наявні матеріально - правові підстави, а тому позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. 
Заперечення представника відповідачки проти позову з посиланням на те, що між відповідачем та неповнолітнім ОСОБА_1 було укладено дрібний побутовий правочин, суд вважає такими, що не можуть бути враховані при прийнятті рішення по суті спору, оскільки такі доводи суперечать встановленим у справі обставинам та висновкам суду.
Згідно положень ст.133, 137, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та витрати на професійну правничу допомогу факт понесення яких позивачем підтверджується доданими до матеріалів позову копією Договору надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, суд, враховуючи обставини даної справи та положення ч.3 ст.137 ЦПК України дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 176,00 грн., що становить 50 % ціни позову, оскільки саме такий розмір витрат на правничу допомогу вважає співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову. 

Доводи представника відповідача про не відповідність критерію розумності розміру заявлених позивачкою витрат на правничу допомогу, є безпідставними, оскільки сама лише незг ода сторони з розміром визначених витрат на професійну правничу допомогу, без належного доведення їх невідповідності критеріям, визначеним у ст.141 ЦПК, не може бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Адже обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Таким чином, вказані доводи представника відповідача не підлягають врахуванню судом при визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу, які слід стягнути з відповідача. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 12, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, –
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Березанської селищної ради Миколаївської області, про визнання недійсним правочину та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу марки ВАЗ 21073, реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недійсним.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 (дев`ятсот) доларів США 00 центів.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 176,00 грн.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 липня 2026 року.

Суддя: