Справа № 354/301/26
Провадження по справі № 2/354/371/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Ковалюк О.М.,
за участю секретаря судового засідання Стремінської А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі в залі суду м. Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Адвокат Лабик Р.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого в сумі 119 600,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.11.2025 близько 17:35 год, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах 79 км автодороги «Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль», грубо порушивши вимоги п. 10.1 ПДР, допустив зіткнення з автомобілем «FORD TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «Ford Transit» ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) отримав тілесні ушкодження, від яких помер у лікувальному закладі у зв`язку з масивною крововтратою, внутрішньою кровотечею, закритою тупою травмою живота з ушкодженням внутрішніх органів.
За фактом ДТП відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025210000000794 від 10.11.2025 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України та 25.02.2026 складено обвинувальний акт, який передано на розгляд до суду Тернопільської області.
25.11.2025 представник Позивача повідомив Відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом України від 21.05.2024 №3720-IX, із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених Позивачем до відшкодування вимог містились: 100 000,00 грн в рахунок регламентної виплати моральної шкоди, заподіяної матері потерпілого; 19 600,00 грн в рахунок страхового відшкодування витрат на поховання.
Листом від 10.12.2025 (Вих. № 0009616) Відповідач повідомив про прийняте рішення призупинити розгляд заяв. Страховик послався на ч. 6 ст. 32 Закону №3720-IX та висунув вимогу надати кінцевий процесуальний документ з компетентного органу про прийняте рішення за фактом смерті (Постанову/Ухвалу/Вирок Суду).
Позивачка не погоджуються з такою вимогою Страховика, оскільки вона покладає на неї завідомо неможливий до виконання обов`язок надання процесуальних рішень (вироку), яких об`єктивно ще не існує через те, що справа лише передана на розгляд суду. Такі дії суперечать обов`язку самого Страховика самостійно вживати заходів для з`ясування причин і обставин страхового випадку та своєчасно здійснювати регламентні виплати.
Вважає, що дії водія ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті пасажира автомобіля «Ford Transit», ОСОБА_4 . Ступінь вини водія ОСОБА_2 у заподіянні шкоди є повною (100%), що виключає застосування принципу змішаної відповідальності чи зменшення розміру відшкодування.
Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого є: матір ОСОБА_1 та батько ОСОБА_5 . Загальний розмір страхових (регламентних) виплат особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і виплачується таким особам у рівних частинах. З урахуванням викладеного, загальний розмір регламентної виплати моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 200 000,00 грн (25 х 8 000,00 грн = 200 000,00 грн). Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку частини 3 статті 25 Закону, за шкоду заподіяну смертю потерпілого дорівнює по 100 000,00 грн для кожного.
Загальний розмір регламентної виплати витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника не може перевищувати 96 000,00 грн. Позивачка понесла витрати на поховання потерпілого у розмірі 19 600,00 грн, що не перевищують встановлений Законом ліміт відповідальності Страховика.
По даному страховому випадку, заявлена позивачем сума страхового відшкодування становить 119 600,00 грн, що не перевищує 500 000,00 грн страхової суми, яка встановлена Частиною 5 розділу VI «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України від 21.05.2024 №3720-IX.
Також зазначає, що оскільки заява подана Позивачем про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної осіб, то з урахуванням п. 2. ч. 1. ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», Позивач звільнена від сплати судового збору по даній справі під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього у вигляді загибелі ОСОБА_4 , його матері, ОСОБА_1 , завдано матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування та відшкодування судових витрат у розмірі та з наведених підстав.
12.03.2026 до суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Лазоренко Т.В. на позовну заяву, в якому вона вказала, що згідно зі ст. 36.2 Закону №1961-IV у випадку розгляду обставин ДТП у кримінальному провадженні страховик має право призупинити прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування до встановлення обставин ДТП судом. Загальний розмір відшкодування моральної шкоди у разі смерті потерпілого становить 25 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання страхового випадку, та виплачується рівними частинами особам, які мають право на таке відшкодування. Також додала, що страховик здійснює відшкодування витрат на поховання за умови надання підтверджуючих документів. Оскільки обставини настання ДТП, причинно-наслідковий зв`язок, вина водія мають істотне значення для вирішення питання щодо страхового відшкодування, вважає, що розгляд даної цивільної справи є передчасним до завершення кримінального провадження. Вказує, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не підтверджений належними доказами їх фактичної оплати та є явно завищеним і непропорційним до предмета спору, що становить понад третину від ціни позову, тому слід відмовити повністю у задоволенні витрат на правничу допомогу.
Також просила суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили вироком суду у кримінальному провадженні, з мотивів того, що обставини дорожньо-транспортної пригоди та питання наявності чи відсутності вини водія транспортного засобу наразі досліджуються у межах кримінального провадження № 12025210000000794, яке перебуває на розгляді Бучацького районного суду Тернопільської області, по якому вирок суду на даний час не ухвалено. Оскільки вирішення цивільної справи залежить від результатів розгляду іншої справи, суд має право зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням у такій справі, а подальший її розгляд до ухвалення вироку є передчасним.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 04.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу у п?ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
08.04.2026 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили вироком суду у кримінальному провадженні № 12025210000000794 у справі № 595/269/26, а також закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, 24.03.2026 подала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання за її відсутності, проти позову заперечила.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
За наслідком судового засідання 07.05.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та визначив час його проголошення 15.05.2026 о 16:00 год.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено ? повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи вищенаведене, датою ухвалення рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, є дата складення повного судового рішення 15.05.2026, що відповідає положенням ч. 5 ст. 268 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що 10.11.2025 близько 17:35 год водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в межах 79 км автодороги «Івано-Франківськ - Бучач-Тернопіль» у напрямку м. Бучач до м. Теребовля Тернопільської області, грубо порушивши вимоги п. 10.1 ПДР, допустив зіткнення з автомобілем «FORD TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого пасажир автомобіля «Ford Transit» ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) отримав тілесні ушкодження, від яких помер у лікувальному закладі, а водій ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
10.11.2025 відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025210000000794 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286.
25.02.2026 складено та затверджено старшим прокурором групи прокурорів, прокурором відділу процесуального керівництва Тернопільської обласної прокуратури Шуманським П.В. обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, де потерпілим визнано ОСОБА_1 (матір загиблого ОСОБА_4 ), що підтверджується листом № 09/2-113ВИХ-26 від 23.01.2026 прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури П. Шуманського та копією обвинувального акту (а.с. 14-16). 
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 05.03.2026 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025210000000794 про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України прийнято до свого провадження (справа № 595/269/26), а.с.49.
Ухвалою слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатною Л.В. від 14.11.2025 задоволено клопотання прокурора Шуманського П.В. та накладено арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування автомобілями «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «FIAT Fiorino», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 17-18). 
Згідно з копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 12.11.2025, актовий запис № 44, яке видане Ворохтянською селищною радою Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18 на звороті), що також підтверджується копією довідки про смерть ОСОБА_4 № 44 від 12.11.2025, виданої Центром надання адміністративних послуг Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області для отримання одноразової допомоги на поховання (а.с. 23 на звороті).
Відповідно до копії довідки про причину смерті № 727 від 11.11.2025, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 21 року, причиною стала масивна крововтрата, внутрішня кровотеча, закрита тупа травма живота з ушкодженням внутрішніх органів (а.с. 19).
Згідно з інформацією про коло осіб першого ступеня споріднення щодо загиблого від 18.11.2025, до такого ступеня відноситься мати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 19 на звороті).
Батьками загиблого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 11.02.2005, актовий запис № 40 (а.с. 20).
Загиблий ОСОБА_4 на момент ДТП, проживав разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданою за № 247 від 03.11.2025 адміністратором відділу ЦНАП Ворохтянської територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області Борисенко М.В., на запит власника житлового приміщення ОСОБА_7 (а.с. 22 на звороті).
Згідно з копією листа вих. № 830/33.22-16 від 10.12.2025 начальника Залізничного відділу ДРАЦС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Когутич І.Б., у ОСОБА_4 не виявлено актових записів про шлюб та про народження дітей (а.с. 23).
Також позивачкою ОСОБА_1 понесено витрати на поховання сина ОСОБА_4 у розмірі 19 600,00 грн, що підтверджується копією фіскального чеку № 0000205 від 11.11.2025, виданого ФОП ОСОБА_8 (а.с. 24-25).
Відповідно до перевірки чинності полісу внутрішнього страхування в Централізованій базі даних МТСБУ, поліс № 231019169 на транспортний засіб «Fiat Fiorino» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , станом на 10.11.2025 (на дату ДТП) є діючим
(а.с. 25 на звороті - 26), тобто цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ТДВ «Експрес страхування» відповідно до вказаного вище страхового поліса.
25.11.2025 адвокат Репецький В.Г. в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до ТДВ «Експрес страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 10.11.2025, учасником якої були водій транспортного засобу «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , водій автомобіля «FORD TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 та його пасажир ОСОБА_4 , внаслідок якої потерпіла особа - ОСОБА_4 загинув.
В цей же день 25.11.2025 адвокат по договору Репецький В.Г., який діяв в інтересах ОСОБА_1 подав заяву ТДВ «Експрес страхування» про виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити ОСОБА_1 відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме страхове відшкодування пов`язане з моральною шкодою - 100 000,00 грн (1/2 виплати, що належить матері загиблого) та страхове відшкодування, пов`язане з витратами на поховання 19600,00 грн (а.с.27). 
Листом від 10.12.2025 № 0009616 ТДВ «Експрес Страхування» повідомило позивачку про прийняте рішення призупинити розгляд її заяв, згідно ч. 6 ст. 32 Закону України № 3720-ІХ, що підтверджує в своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача. 
Таким чином між сторонами виник спір з приводу страхового відшкодування (регламентних виплат), що регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX, який діяв на момент укладення договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності страхувальником. 
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Одним із способів захисту цивільних прав, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.
Визначення моральної шкоди та розмір її відшкодування регулюється статтею 23 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч.5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).
Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (п.1 ч.1 ст. 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.
Отже, у деліктних правовідносинах за участю джерела підвищеної небезпеки з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок
фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-ІХ від 21.05.2024.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано цим Законом № 3720-ІХ від 21.05.2024(надалі- Закон).
У пункті 1.6 ст. 1 Закону визначено, що потерпіла особа - фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якої заподіяно шкоду, та/або юридична особа, майну якої заподіяно шкоду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка має право на відшкодування такої шкоди відповідно до цього Закону.
Згідно із статтею 5 цього Закону страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
Відповідно до ст.20 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку з, зокрема , з лікуванням потерпілої фізичної особи; моральною шкодою, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; смертю потерпілої фізичної особи.
Статтею 25 Закону передбачено, що страхова (регламентна) виплата у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи здійснюється, якщо смерть потерпілої фізичної особи настала протягом одного року з дня дорожньо-транспортної пригоди та є прямим її наслідком.
Відповідно до ст. 32 Закону для отримання страхової (регламентної) виплати потерпіла особа чи інша особа, яка має право на її отримання (далі - заявник), подає страховику, а у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - до МТСБУ, заяву про страхову виплату, заяву про регламентну виплату у строк, що не перевищує: 1) один рік з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (у випадках, передбачених пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - з дня припинення членства страховика в МТСБУ), - якщо шкоду заподіяно майну потерпілої особи; 2) три роки з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (у випадках, передбачених пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - з дня припинення членства страховика в МТСБУ), - якщо шкоду заподіяно життю або здоров`ю потерпілої фізичної особи.
Згідно з частиною з ст. 32 Закону до заяви про страхову (регламентну) виплату у разі вимоги про страхову (регламентну) виплату додаються:
1) паспорт громадянина, а в разі його відсутності - інший документ, який відповідно до законодавства України посвідчує особу заявника, якщо заявником є фізична особа;
2) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхової виплати (довіреність, яка передбачає повноваження щодо отримання страхової виплати, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину тощо), якщо заявник не є потерпілою особою (її законним представником);
3) довідка про присвоєння заявнику реєстраційного номера облікової картки платника податків, якщо заявником є фізична особа (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера платника податків, офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності) та серія, номер і назва документа, що його посвідчує;
4) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день настання дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про здійснення страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи;
5) документи, що підтверджують витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу та на оплату послуг стоянки, - у разі вимоги заявника про відшкодування таких витрат;
6) документи, що підтверджують заподіяння шкоди майну внаслідок пошкодження чи знищення дороги, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху та іншого майна, - у разі вимоги заявника про здійснення відшкодування такої шкоди;
8) у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи:
а) свідоцтво про смерть потерпілої фізичної особи;
б) документи, що посвідчують право осіб на утримання від померлої потерпілої фізичної особи або перебування осіб на утриманні потерпілої фізичної особи згідно з частиною другою статті 25 цього Закону, та документи, що підтверджують доходи померлої потерпілої фізичної особи за календарний рік, що передує року настання дорожньо-транспортної пригоди (за наявності), - у разі вимоги заявника про виплату страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника;
в) документи, що підтверджують сімейні, родинні відносини відповідно до частини другої статті 25 цього Закону, - у разі вимоги про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю годувальника;
г) документи, що підтверджують факт поховання потерпілого та/або спорудження надгробного пам`ятника та здійснення відповідних витрат, - у разі вимоги заявника про виплату відшкодування у зв`язку із здійсненням витрат на поховання потерпілого;
9) відомості про реквізити банківського (платіжного) рахунку чи унікальний ідентифікатор отримувача страхової (регламентної) виплати - у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 27 цього Закону;
10) документи про дорожньо-транспортну пригоду, оформлені працівниками відповідних підрозділів Національної поліції України відповідно до законодавства, або повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за формою і відповідно до інструкції, затверджених МТСБУ, без участі працівників відповідних підрозділів Національної поліції України відповідно до частини другої статті 31 цього Закону;
11) документи, необхідні для ідентифікації та верифікації юридичної особи, якщо потерпілою особою є юридична особа, у випадках та в обсязі, встановлених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення";
12) копія постанови суду по справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, якщо порушено провадження у справі про адміністративне правопорушення та дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди здійснювалося відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, - на вимогу страховика (МТСБУ) у межах строку, передбаченого частиною четвертою цієї статті. Страховик (МТСБУ) має право вимагати копію постанови суду по справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, лише у разі складення протоколу про вчинення порушення Правил дорожнього руху стосовно двох або більше осіб за одним фактом дорожньо-транспортної пригоди або у разі наявності в документі про дорожньо-транспортну пригоду, оформленому
працівниками відповідних підрозділів Національної поліції України відповідно до законодавства, чи в інших документах повідомлення учасника дорожньо-транспортної пригоди про його незгоду з обставинами такої дорожньо-транспортної пригоди;
13) копія вироку суду чи іншого рішення, що набрало законної сили, що підтверджує завершення кримінального провадження, якщо дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди здійснювалося у кримінальному провадженні та страховик (МТСБУ) у межах строку, передбаченого частиною четвертою цієї статті, вимагає надання такого документа.
Страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і виплачується таким особам у рівних частинах.
Страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату особі, яка здійснила витрати на поховання та/або спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання йому документів на підтвердження таких фактів та витрат. Загальний розмір такої виплати стосовно одного померлого не може перевищувати 12 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і не залежить від сум, отриманих особою за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та соціальним забезпеченням.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати становив 8000,00 грн.
Отже, гарантований загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди у даному випадку становить 200000,00 грн., який розподіляється рівними частинами між особами, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду
Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята та шоста статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Судом встановлено, що 10 листопада 2025 року, близько 17 год 35 хв, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах 79 км автодороги «Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль» допустив зіткнення з автомобілем «FORD TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого пасажир автомобіля «Ford Transit» ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер у лікувальному закладі.
Кримінальне провадження № 12025210000000794 щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України перебуває у провадженні Бучацького районного суду Тернопільської області, справа № № 595/269/26. Зі змісту обвинувального акту вбачається, що саме дії водія ОСОБА_2 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті пасажира іншого автомобіля ОСОБА_4 .
Одже потерпілий ОСОБА_4 загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.11.2025, шкода була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки. Відтак обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у заподіювача незалежно від наявності вини. Тому встановлення вироком суду вини ОСОБА_2 як водія транспортного засобу для вирішення даного спору не має правового значення. При цьому, під час розгляду даної справи відповідачем не доведено, що шкоду, яка пов`язана із смертю потерпілого, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу останнього.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність факту причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 17 год. 35 хв. в межах 79 км автодороги «Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль» та смертю ОСОБА_4 , а також заподіяння позивачці шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого.
Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «FIAT FIORINO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, має місце страховий випадок, та незалежно від вини особи, яка завдала шкоди, обов`язок відшкодувати заподіяну позивачу шкоду, відповідно до Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024, покладається на відповідача, як на страховика в межах суми страхового відшкодування.
При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (постанова Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 208/4598/21). За таких обставин твердження представника відповідача про те, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого внаслідок ДТП, слід проводити після ухвалення вироку не заслуговують на увагу.
Враховуючи, що позивачка є матір`ю загиблого, відтак є особою, яка має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого, а загальний розмір регламентної виплати моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 200 000,00 грн (25 х 8 000,00 грн = 200 000,00 грн), то частка, яка припадає на ОСОБА_1 , згідно з вимогами частини 3 статті 25 Закону, за шкоду заподіяну смертю Потерпілого складає 100 000,00 грн.
Загальний розмір регламентної виплати витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника не може перевищувати 96 000,00 грн (8 000,00 грн х 12 = 96 000,00 грн). Позивачка документально підтвердила витрати на поховання сина у розмірі 19 600,00 грн, що не перевищує встановлений Законом ліміт страхової суми відповідальності Страховика, що встановлено Частиною 5 розділу VI «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України №3720-IX від 21.05.2024.
Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 119 600,00 грн як відшкодування моральної та матеріальної шкоди є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат 
Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. 
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 42 392,00 грн, які є видом судових витрат. 
Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що 18.11.2025 між позивачкою та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч», в особі керуючого партнера Репецького В.Г. укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж447/476500 (а.с. 31).
Як свідчать матеріали справи, професійну правничу допомогу позивачці надавав адвокат Лабик Руслан Романович, повноваження якого підтверджуються копією ордера серії АІ № 2140671 від 28.02.2026 та копією свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №7311/10 (а.с 12, 36 зворот).
На виконання умов договору про надання правничої (правової) допомоги № Ж447/476500 адвокатське об`єднання надало позивачу правничу допомогу, обумовлену Договором, що підтверджується детальним описом робіт (наданих послуг) від 28.02.2026 на загальну суму 42392,00 грн (а.с. 33).
Таким чином, позивачем надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, понесених у суді.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Окрім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію

розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанова Верховного суду КЦС від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, що зазначено, зокрема, в рішеннях у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 та у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Крім того, розмір відшкодування судових витрат не повинен бути непропорційним до предмету спору, як це зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 13.01.2021 у справі № 596/2305/18-ц.
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Так, 12.03.2026 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити повністю в задоволенні витрат на оплату правничої допомоги на підставі п.9 ч.1 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Вважає, що позивачем безпідставно та незаконно встановлено вартість правової допомоги в розмірі 42 392,00 грн, оскільки такі судові витрати на є складовою страхового відшкодування, а в порівнянні з ціною позову становлять понад її третину.
Суд може зменшити розмір судових витрат, якщо заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат. 
З огляду на значення справи для позивачки, дії та поведінку сторін у справі, кількість складених адвокатом процесуальних документів, їх обсяг, тривалість розгляду справи, й те, що розгляд справи проводився за відсутності представника позивача, а також враховуючи заперечення відповідача, суд вважає, що розмір витрат позивачки є непропорційним до предмету позову, не відповідає принципам справедливості та верховенства права, а вартість послуг є завищеною, тому, на думку суду витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню на суму 22 000,00 грн, що буде співмірним як зі складністю справи, так і ціною позову.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. 4, 19, 76, 81, 141, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, 
у х в а л и в:
1.Позов ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого задовольнити.
2.Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» на користь ОСОБА_1 119 600 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, які складаються з: 100 000,00 грн страхове відшкодування моральної шкоди; 19 600,00 грн страхового відшкодування витрат на поховання.
3.Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» на користь ОСОБА_1 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
4.Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» на користь держави 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна) 20 копійок судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач: ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ», ЄДРПОУ: 36086124, місцезнаходження: вул. Степана Бандери, буд. № 22, м. Київ, 04073.

Головуюча суддя: Оксана КОВАЛЮК