ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
26 травня 2026 року
м. Харків
справа № 639/5289/25
провадження № 22-ц/818/2740/26

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання прав споживача послуг порушеними та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2025 року, постановлене суддею Петровою Н.М. ,

в с т а н о в и в :
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання прав споживача послуг порушеними та стягнення моральної шкоди, в якому просив суд визнати порушеними його права споживача на отримання якісних послуг поштового зв`язку, стягнути з відповідача на його користь моральну школу 40 000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

Рішенням Холодногірського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання прав споживача послуг порушеними та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано порушеними права ОСОБА_1 як споживача на отримання якісних послуг поштового зв`язку. Стягнуто з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. Стягнуто з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь держави судовий збір в розмірі 3028 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Укрпошта» просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. 
Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції фактично визнав наявність моральної шкоди лише на підставі пояснень позивача, не встановивши належними доказами протиправності дій АТ «Укрпошта», реальності моральних страждань та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою. Вказує, що згідно правил надання послуг поштового зв`язку, оператор поштового зв`язку зобов`язаний забезпечити приймання, пересилання та вручення поштового відправлення, а у разі невручення – його зберігання протягом встановленого строку та подальшого повернення відправнику. Відправлення було прийнято, за документами трекінгу видно, що лист пройшов через відділення, прибув до відділення призначення. Якщо адресат не з`явився але вручення не відбулось, це не є порушенням оператора, за умови повідомлення або бланк повідомлення про надходження були надіслані або вкладення, як передбачено правилами. А тому вважає, що суд безпідставно не встановив факту порушення АТ «Укрпошта» Правил надання поштових послуг, однак безпідставно визнав наявність протиправної поведінки відповідача та наслідками, на які посилається позивач. Як зазначає апелянт, позивач пов`язує заподіяння моральної шкоди із неможливістю реалізації судового рішення щодо проходження військово-лікарської комісії, разом з тим, такі наслідки є результатом комплексу обставин, які не перебувають у прямому причинному зв`язку з діями оператора поштового зв`язку, а причинний зв`язок має бути прямим та безпосереднім, а не ймовірним або опосередкованим, чого суд не врахував. Вважає розмір моральної шкоди, який визначений позивачем в 40 000 грн явно завищеним, виходячи з судової практики, зміст якої дає підстави стверджувати, що у випадках, коли просте невручення листа через закінчення строку зберігання, без доведених суттєвих душевних чи фізичних страждань встановлюється значно нижче. На думку відповідача, позивачем не надано суду належних доказів щодо підтвердження підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки не доведено факту заподіяння зі сторони відповідача позивачу моральних страждань та вини останнього в її заподіянні. В позовній заяві позивачем не було зазначено, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно та з яких міркувань позивач виходив, визначаючи саме такий розмір відшкодування, а також перелік документів або інших доказів, на обґрунтування її заподіяння саме діями посадових осіб АТ «Укрпошта».

Представник ОСОБА_1 – адвокат Матюшко Л.І. у відзиві на апеляційну скаргу, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що працівником відповідача вимоги законодавства, що регулюють відносини по наданню поштових послуг, не були дотримані, у зв`язку з чим, були порушені права позивача на надання якісних послуг поштового зв`язку, а тому вони підлягають відновленню шляхом відшкодування заподіяної шкоди, так як діями відповідача позивачеві було завдано моральної шкоди, оскільки ПАТ «Укрпошта» не дотримано принципу на повагу до особистого життя позивача, шляхом несвоєчасного надіслання його кореспонденції.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надані належні докази про те, що йому через відділення АТ «Укрпошта» 14.08.2024 року було надіслано рекомендоване повідомлення №0411600022784 щодо його виклику на засідання до Центральної медичної військово-лікарської комісії 04.10.2024 року, яке не було вручено позивачу, так як і не було повідомлено у будь-який спосіб про його надходження до відділення АТ «Укрпошта» №61093, у зв`язку з чим було повернуто на адресу Державної установи «Головний медичний клінічний центр МВС України» за закінченням терміну зберігання. 

Крім цього, судом враховано пояснення свідків, які є співробітниками відділення 61093 АТ «Укрпошта», які пояснили в судовому засіданні, що письмове повідомлення №0411600022784 дійсно не було виписане та не вручене листоношою на ім`я ОСОБА_2 , так як листоноша на той час перебувала у відпустці. У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України», Центральною медичною військово-лікарською комісією встановлено відсутність підстав для перегляду рішення М(ВЛК) від 19.01.2024 року № 74, що привело до значного нервового зриву та погіршення здоров`я позивача. При цьому суд врахував, що через протиправну поведінку відповідача, внаслідок неналежного виконання відповідачем АТ «Укрпошта» своїх обов`язків щодо пересилання та вручення поштового відправлення, призвело до непоінформованості позивача щодо необхідності його явки для проведення контрольного медичного обстеження в умовах госпіталю ДУ ГМКЦ МВС України, внаслідок цього позивач отримав відмову у вирішенні мого питання щодо повторного проходження ВЛК, що фактично нівелювало можливість виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2024, постановленого на його користь. Крім того, внаслідок неналежного виконання відповідачем АТ «Укрпошта» своїх обов`язків, стан здоров`я ОСОБА_1 значно погіршився, зокрема загостренням хронічних хвороб, що підтверджується належними медичними висновками, відповідно яких відповідач потребує тривалого лікування, і лише після його проходження у нього буде змога повторно отримати направлення на ВЛК, між тим така можливість була упущена. Суд вважав підтвердженим факт спричинення позивачу моральної шкоди, так як факт порушення його прав знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та примусив звертатись за захистом до суду, що вимагає докладання додаткових зусиль до поновлення у правах та доведення факту порушення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, учасником бойових дій (а.с.16).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2024, яке набрало законної сили 27.08.2024, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до ДУ «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України (Центральна медична військово-лікарська комісія), третя особа: ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області та визнано протиправною бездіяльність ДУ «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України (Центральна медична військово-лікарська комісія) щодо здійснення належного розгляду скарги ОСОБА_1 від 26.02.2024 про перегляд довідки військово-лікарської комісії Державного управління «Територіальне медичне об» єднання МВС України у Харківській області № 74 від 19.01.2024 року. Зобов`язано ДУ «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України (Центральна медична військово-лікарська комісія) розглянути скаргу ОСОБА_1 від 26.02.2024 про перегляд довідки військово-лікарської комісії Державного управління «Територіальне медичне об» єднання МВС України у Харківській області № 74 від 19.01.2024 року (а.с.17-20,22).

13.09.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою про примусове виконання вказаного судового рішення на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 20.09.2024 постановою державного виконавця виконавче провадження відкрито за № 76070856 на підставі виконавчого листа № 520/13287/24 від 12.09.2024, видано Харківським окружним адміністративним судом, про що повідомлено ОСОБА_1 листом за № 24145/31-31, який він отримав поштовим зв`язком 27.09.2024 року (а.с.21- 25)

Листом начальника Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України Яворського І. за № 33/4-2949 від 10.10.2024 року, ОСОБА_1 повідомлено про те, що листом від 13.08.2024 року за № 33/4-2224, Державна установа «ГКМЦ МВС України» повідомляла його про те, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 року у справі № 520/13287/24 Центральна медична (військово-лікарська комісія ДУ ГКМЦ МВС України повторно розглянула скаргу позивача від 26.02.2024 року про перегляд довідки медичної ( військово-лікарської комісії Державної установи «Територіально-медичне об» єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 19.01.2024 року № 74 та проведення контрольного медичного огляду з метою вирішення питання придатності до військової служби. За результатами розгляду ОСОБА_1 було запропоновано прибути до ЦМ/ВЛК для проведення контрольного медичного обстеження в умовах госпіталю ДУ ГМКЦ МВС України та для проведення військово-лікарської експертизи надати з підрозділу за місцем служби: направлення на медичний огляд, медичну та службову характеристики, іншу медичну документацію, складену щодо нього на час проходження військової служби.
Зазначено, що вищевказаний лист від 13.08.2024 року направлений ОСОБА_1 через відділення АТ «Укрпошта» 14.08.2024 року (трекінг відправлення № 0411600022784.) Дане поштове відправлення повернуто на адресу Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України за закінченням терміну зберігання.
Крім цього зазначено, що у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до Центральної медичної (військово-лікарської ) комісії, 04.10.2024 комісією було розглянуто його скаргу щодо незгоди з висновком медичної військово-лікарської комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області». За результатом розгляду скарги додано протокол засідання ЦМ (ВЛ)К від 04.10.2024 №39. (а.с.28-29).

Згідно протоколу № 39 засідання ЦМ/ВЛК ДУ ГМКЦ МВС України від 04.10.2024 у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до Центральної медичної військово-лікарської комісії 04.10.2024 року, її засідання проведено без обстеження позивача та прийнято рішення про відсутність підстав для перегляду рішення М(ВЛК) від 19.01.2024 року № 74 (а.с.30-31).

Відповідно роздруківки-підтвердження стосовно руху листа з трекінгом відправлення №0411600022784 вбачається, що дійсно відправлення з трекінгом № 0411600022784 було прийнято поштовим відділенням 04116 у м. Києві 14.08.2024 року та 28.08.2024 року прибуло до відділення 61093 у місті Харкові. 28.08.2024 року відділенням 61093 була невдала спроба вручення, після цього 11.09.2024 року поштовим відділенням 61093 відправлення було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.33-34).

Згідно відповіді АТ «Укрпошта» від 18.12.2024 на адвокатський запит ОСОБА_3 , АТ «Укрпошта» повідомила, що за повідомленням відповідних структурних підрозділів Укрпошти та інформації, зазначеній в автоматизованій системі Укрпошти, рекомендований лист № 04160022784 прийнятий до пересилання 14.08.2024 року у відділенні № 116 м. Київ з індексом 04116 на ім`я ОСОБА_1 ( м. Харків, 61093) надійшов до відділення № 93 м. Харків з індексом 61093, - 28.08.2024 року. Доставлявся згідно вказаної на листі адреси, але не вручений, оскільки двері будинку ніхто не відчинив. Оскільки у адресата відсутня абонентська поштова скринька, залишити повідомлення про надходження листа не надалось можливим. Лист 11.09.2024 року за закінченням терміну зберігання повернуто на адресу відправника та вручено на підставі довіреності уповноваженій особі на одержання поштових відправлень ДУ «Головного медичного центру Міністерства внутрішніх справ України» 20.09.2024 року під підпис». Надати підтверджуючий документ про вжиті заходи щодо вручення рекомендованого листа №04160022784 (повідомлення про надходження поштового відправлення ф.22) не вбачається можливим (а.с.41-42).

Звертаючись до суду, позивач наголошував, що такими діями АТ Укрпошта йому була заподіяна моральна шкода, оскільки з вини відповідача він не отримав рекомендованого листа про виклик для повторного проходження військово-лікарської комісії, прав на який, було підтверджено судовим рішенням, внаслідок чого, позивач не зміг реалізувати своє право на звільнення зі служби за станом здоров1ч. Крім того, був змушений витрачати власні ресурси на юридичну допомогу, довготривалі переписки, що призвело до появи переживань та загострення хронічних хвороб, на підтвердження чого, позивачем надані копії медичних висновків.

Згідно із ст. 2 Закону України від 3 листопада 2022 року № 2722-IX «Про поштовий зв`язок» (далі Закон № 2722-IX) відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що до основних засад діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку відносяться захист інтересів користувачів у сфері надання послуг поштового зв`язку, забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості та єдності правил і норм у сфері надання послуг поштового зв`язку.
Згідно з абз. 27 та 30 ч. 1 ст. 1 Закону № 2722-IX, пересилання поштових відправлень це перевезення пошти від відправника до одержувача, включаючи операції з її приймання, обробки та доставки (вручення); послуги поштового зв`язку - діяльність оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, у тому числі шляхом надання кур`єрських послуг, визначених цим Законом, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, спрямована на задоволення потреб користувачів.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 січня 2002 року № 10-р «Про національного оператора поштового зв`язку», Акціонерне товариство «Укрпошта» є національним оператором поштового зв`язку.

Згідно із п. 3.2. Статуту АТ «Укрпошта», затвердженого наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 15 серпня 2023 року № 713 (далі - Статут), АТ «Укрпошта» у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції і законів України, у тому числі законодавством щодо запобігання корупції, актами Всесвітнього поштового союзу, рішеннями Акціонера, цим Статутом, а також внутрішніми документами Товариства, прийнятими відповідно до цього Статуту.

За правилами статті 15 Закону України «Про поштовий зв`язок», послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Надання послуг поштового зв`язку проводиться об`єктами поштового зв`язку Укрпошти згідно з вимогами Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 року № 1071), Закону України «Про поштовий зв`язок».

Закон України «Про поштовий зв`язок» визначає правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їхніх послуг.

Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості (ч.2 ст.13 Закону України «Про поштовий зв`язок»).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець немає права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Відповідно до п.9 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України№ 270 від 05.03.2009 року оператори поштового зв`язку зобов`язані забезпечувати:

- надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв`язку, умов договору;

- пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв`язку, у нормативні строки;

- пересилання поштових відправлень, що не належать до універсальних послуг поштового зв`язку, поштових переказів у строки, визначені відповідно до укладеного договору про надання послуг поштового зв`язку та інше.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про поштовий зв`язок" послуги поштового зв`язку - продукт діяльності оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів.

Оператор поштового зв`язку (оператор) - суб`єкт підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.

На підставі ст. 3 Закону України "Про поштовий зв`язок" основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, зокрема, є забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості.

Як зазначено у п.4 Правил, для одержання адресатом (одержувачем) простих поштових відправлень, періодичних друкованих видань, повідомлень про надходження поштових відправлень, поштових переказів в операційних залах об`єктів поштового зв`язку можуть встановлюватися абонементні скриньки.

Згідно з п.15 Правил, Внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази можуть прийматися для пересилання з повідомленням про їх вручення через текстове повідомлення технічних засобів оператора поштового зв`язку або повідомленням, що підтримується засобами Інтернету, на вибір користувача.

Відповідно до п.18 Правил адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу шляхом надсилання текстового повідомлення з використанням технічних засобів оператора поштового зв`язку, повідомленням, що підтримується засобами Інтернету, або повідомленням у паперовій формі за встановленою оператором поштового зв`язку формою.

Згідно з п.73 Правил Інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку.

Відповідно з ч.2 п.75 Правил прості та реєстровані поштові відправлення, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів можуть доставлятися з використанням абонентської поштової скриньки або в інший спосіб, який визначає оператор поштового зв`язку.

Згідно з п.77 Правил у разі відсутності або несправності абонентської поштової скриньки, невиконання вимог щодо її встановлення, відсутності відповідного договору з оператором поштового зв`язку про доставку поштових відправлень, періодичних друкованих видань оператор поштового зв`язку зобов`язаний повідомити користувача послуг поштового зв`язку про свою відмову від доставки адресованих йому поштових відправлень, періодичних друкованих видань.

Згідно п.81 Правил рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата (одержувача) або повнолітніх членів його сім`ї про надходження поштового відправлення, поштового переказу адресат (одержувач) інформується у спосіб, визначений оператором поштового зв`язку.

Статтею 32 Закону України «Про поштовий зв`язок» передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори поштового зв`язку несуть перед користувачами таку визначену вказаною спеціальною нормою відповідальність за несвоєчасну доставку рекомендованих поштових відправлень усіх видів штраф у розмірі 25% вартості послуги поштового зв`язку. Інша відповідальність законодавством не передбачена.

Згідно до п.112 Правил користувач має право на подання звернень (скарг) щодо надання послуг поштового зв`язку оператору поштового зв`язку, національному регулятору, іншим органам державної влади відповідно до компетенції, а також на їх розгляд щодо поновлення його прав і захисту законних інтересів відповідно до законодавства.

Подання, розгляд звернень (скарг) користувачів та усунення порушень їх прав здійснюється відповідно до Законів України "Про поштовий зв`язок", "Про захист прав споживачів", "Про звернення громадян", цих Правил та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п.114 Правил, оператор поштового зв`язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв`язку несе відповідальність перед користувачами послуг поштового зв`язку згідно із законом.

Спори щодо відшкодування завданих користувачеві фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої вигоди через неналежне виконання оператором поштового зв`язку своїх зобов`язань, а також інші спори між користувачем та оператором поштового зв`язку вирішуються у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.08.2024 ОСОБА_1 від ДУ ГМКЦ МВС України, через відділення АТ «Укрпошта», було надіслано рекомендоване повідомлення №0411600022784 щодо виклику ОСОБА_1 на засідання до Центральної медичної військово-лікарської комісії 04.10.2024 року.(а.с.28-29) 
14.08.2024 дане рекомендоване повідомлення було прийнято до відділення 04116 м. Києва, після чого, 28.08.2024 вказане повідомлення прибуло до відділення 61093 м. Харкова, а 11.09.2024 року відправлення повернуто відправнику через закінчення встановленого терміну зберігання. (а.с.33-34). 

Виходячи з даних відомостей вбачається, що рекомендоване повідомлення №0411600022784 щодо виклику ОСОБА_1 на засідання до Центральної медичної військово-лікарської комісії на 04.10.2024 року, перебувало у відділенні 61093 м. Харкова з 28.09.2024 по 11.09.2024 року.

З наданих під час судового розгляду в суді першої інстанції показань свідків вбачається, що в даному відділенні працює лише одна листоноша, ОСОБА_4 , і коли вона хворіє або знаходиться у відпустці, зазвичай присилають заміну на декілька днів ( 1 раз в три дні), але не завжди. Може бути таке, що лист нікому вручити або повідомити адресата. Відповідальність за доставку кореспонденції несе листоноша.

З пояснень листоноші ОСОБА_4 вбачається, що у період з 21.08.2024 по 04.09.2024 року вона перебувала у відпустці і про те, чи відбулась її заміна, їй невідомо. Крім цього, також зазначила, що дружина ОСОБА_1 – ОСОБА_5 давала їй номер телефону, щоб та повідомила коли надійде лист, але в цей період вона була у відпустці, тому, їй невідомо, чи було вручено лист, який вона так чекала, чи ні. 
Як зазначила в своїх поясненнях суду першої інстанції ОСОБА_4 , начальник відділення видає їй листи та форму 8, вона пише повідомлення в формі 22 і відмічає в формі 8, ставить дату. Якщо відсутня поштова скринька, повертає лист на відділення, через 2 дні повторно повідомляє адресата про надходження листа. Намагається повідомити завжди. Лист знаходиться на відділення 3 дні, а потім повертається відправнику. Також повідомила, що так як вона працює одна, а роботи дуже багато, то вона не завжди робить так, як повинна робити згідно з інструкцією і бувають випадки, коли вона не ходить на адресу, так як не встигає, оскільки працює одна. 

Інші свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дали аналогічні покази щодо порядку вручення кореспонденції, зокрема, що начальник відділення видає листоноші листи та форму 8, листоноша пише повідомлення в формі 22 і відмічає в формі 8, ставить дату. Якщо відсутня поштова скринька, повертає лист на відділення, через 2 дні повторно повідомляє адресата про надходження листа. Також свідками зазначено, що листоноша у даному відділенні одна – ОСОБА_4 і коли вона хворіє або у відпустці, зазвичай присилають заміну або хтось може підмінити, але не завжди. Може бути і таке, що лист нікому вручити або повідомити адресата.

При цьому, як вбачається з пояснень свідків, будь-якої інформації щодо того, хто саме займався обов`язками листоноші на період відпустки ОСОБА_4 з 21.08.2024 по 04.09.2024, надано не було, як і підтверджень того, що в період з 28.08.2024 по 11.09.2024 ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про надходження рекомендованого листа №0411600022784 на відділення Укрпошти, а також інформації, ким саме таку інформацію було повідомлено і яким чином.

А отже висновок суду щодо порушення відповідачем Правил з надання поштових послуг, внаслідок чого позивачу було завдано моральної шкоди, є обґрунтованими та законним, який відповідає обставинам справи та підтверджується матеріалами справи. 

Твердження відповідача щодо відсутності його вини та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками, на які посилається позивач, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Твердження відповідача, що відсутнє порушення оператора, так як відправлення було прийнято та за документами трекінгу видно, що лист пройшов через відділення і прибув до відділення призначення, не свідчить про належне виконання обов`язку відповідача щодо вручення адресату поштового відправлення, оскільки доказів щодо належного повідомлення позивача про надходження на його адресу рекомендованого повідомлення №0411600022784, відповідачем не надано.

Крім цього слід врахувати, що свідки під час розгляду справи в суді першої інстанції зазначали, що дружина ОСОБА_1 – ОСОБА_5 зверталась до працівників відділення 61093 м. Харкова з проханням повідомити її про надходження вказаного поштового відправлення та залишала свій номер телефону.

Даних про те, хто саме 28.08.2024, на період відпустки ОСОБА_4 , здійснював її повноваження та повідомив ОСОБА_1 про надходження рекомендованого листа на його ім`я, та яким чином, відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на те, що відсутнє порушення оператора в тому, що адресат не з`явився і вручення не відбулось, оскільки згідно правил адресат повідомляється, про що є бланк повідомлення про надходження або вкладення, в даному випадку не спростовують вини відповідача в неналежному здійсненні поштових послуг. Доказів того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про надходження рекомендованого листа на його ім`я, відповідачем не надано.

Виходячи з вищевикладеного, внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків відповідачем, як оператором поштового зв`язку, ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, адже саме внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків відповідачем, ОСОБА_1 було пропущено засідання комісії ЦМ (ВЛ)К ДУ «ГМКЦ МВС України», на якому розглядалось питання щодо перегляду рішення комісії про його придатність до військової служби та проведення контрольного медичного огляду. І саме внаслідок його неявки на комісію, було прийняте рішення не на його користь, що стало причиною загострення у позивача хронічних хвороб, на доказ чого ним було надано копії лікарняних висновків. 

Таким чином судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» про захист прав споживача, оскільки позивачем доведено протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та наслідками, які виникли в результаті цих дій, а також реальність моральних страждань позивача.

Щодо розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 32, 56 Конституції України, гарантоване право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.
Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина.
Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова №4), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, учасником бойових дій (а.с.16).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до ДУ «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України (Центральна медична військово-лікарська комісія), третя особа: ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ДУ «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України (Центральна медична військово-лікарська комісія) щодо здійснення належного розгляду скарги ОСОБА_1 від 26.02.2024 про перегляд довідки військово-лікарської комісії Державного управління «Територіальне медичне об» єднання МВС України у Харківській області № 74 від 19.01.2024 року. Зобов`язано ДУ «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України (Центральна медична військово-лікарська комісія) розглянути скаргу ОСОБА_1 від 26.02.2024 про перегляд довідки військово-лікарської комісії Державного управління «Територіальне медичне об» єднання МВС України у Харківській області № 74 від 19.01.2024 року (а.с.17-20,22).

З вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби отримав поранення, а також набув загострень хронічних хвороб, які пов`язані з проходженням військової служби. За результатами медичного огляду ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Харківській області» складено висновок про придатність ОСОБА_1 до військової служби, який позивачем оскаржений. У скарзі ОСОБА_1 просив переглянути вказану довідку медичної (військово-лікарської) комісії з метою проведення контрольного медичного огляду з подальшим вирішенням питання придатності до військової служби. Як зазначав позивач, на даний час стан його здоров`я погіршився, загострились хронічні хвороби, що підтверджується медичними висновками, а тому, він мав надію пройти повторну медичну комісію, оскільки на даний час потребує тривалого лікування. Внаслідок дій відповідача, з`явитись безпосередньо до ДУ ГМКЦ МВС України для проведення контрольного медичного обстеження в умовах шпиталю ДУ ГМКЦ МВС України, ОСОБА_1 був позбавлений, внаслідок чого, отримав відмову у вирішенні його питання, що фактично нівелювало можливість виконання судового рішення, постановленого на його користь. І саме внаслідок дій відповідача, позивачем втрачена можливість отримати повторне направлення на ВЛК . 
В позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 40 000 грн, вважаючи, що саме з вини відповідача йому було надано неякісні послуги поштового зв`язку, і саме такий розмір відшкодування відповідає засадам розумності та справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині та визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, суд першої інстанції керувався вимогами 4.3 ст.23 ЦК України, згідно якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Але при цьому суд врахував, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення.
З урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. буде достатньою і справедливою сатисфакцією завданої позивачу моральної шкоди.
При цьому суд врахував, що внаслідок дій відповідача позивач не реалізував своє право на звільнення зі служби за станом здоров`я та вимушений був втрачати додаткові зусилля на доведення своїх прав у суді, зазнавши негативних наслідків у вигляді переживань та загострення хронічних хвороб. 
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи та містять посилання на факти, що вже були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» - залишити без задоволення.

Рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2025 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:      О.В. Маміна

Судді:      Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук