Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 332/1754/26
Провадження №: 2/332/2405/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2026 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Сапунцова В.Д., за участі секретаря судового засідання Горбань Є.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором, 
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами у розмірі 48135,78 грн., судових витрат та витрати на правничу допомогу.
Позовні вимоги мотивовані наступним. 
21.04.2016 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір №93359402000(26208005412018), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 8000 грн. з умовою сплати процентів за користування кредитом. АТ «Укрсиббанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши кредитні кошти, натомість відповідач не виконав умови кредитного договору та кошти не повернув. Надалі 29.11.2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» було укладено договір факторингу, згідно з яким до ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Потім 29.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу, згідно з яким до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким до ТОВ «Коллект центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 48135,78 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 39413,16 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 8137,02 грн., заборгованість за комісіями – 585,60 грн.
Позивач зазначає, що всупереч умов кредитних договорів відповідач не виконав свого зобов`язання та заборгованість за кредитом не погасив.
З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі у розмірі 16 000,00 грн.
Ухвалою суду від 03 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи.
Представник позивача ТОВ «Коллект центр» у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи; в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.
Відповідач в судові засідання 04.05.2026, 01.07.2026 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за його місцем реєстрації. Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. 
Між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 21 квітня 2016 року укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкрити картковий рахунок № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ).
Відповідно до п. 2.1. договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил.
Відповідно до п. 2.2. договору, у випадках, передбачених цим договором (п.1.4.) банк відкриває позичальнику поточний картковий рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування на умовах правил.
Відповідно до п.4.2 договору, сума ліміту кредитування – 8000,00 грн., строк дії ліміту кредитування – 24 місяці з дати встановлення ліміту, процентна ставка складає – 36%, комісія сплачується при простроченні чергових платежів – до 500,00 грн.
Відповідно інформації, наданою АТ «Укрсиббанк», ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 отримала кредит в АТ «Укрсиббанк» за договором №93359402000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_4 від 21.04.2016. Картковий рахунок № НОМЕР_4 в валюті UAH відкритий 03.12.2016 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах договору №93359402000 від 21.04.2016, який було закрито 19.09.2018 у зв`язку з міграцією рахунків відповідно до Постанови НБУ №89 від 11.09.2017 «Про зміну плану рахунків» з балансових рахунків НОМЕР_5 у зв`язку з чим 14.09.2018 відкрито рахунок НОМЕР_6 ( з 13.01.2020 IBAN НОМЕР_7 ), який було закрито 19.05.2020 у зв`язку з припиненням обліку кредитної заборгованості в АТ «Укрсиббанк» (переуступка зазначеного кредиту за договором факторингу). На підтвердження здійснення кредитної операції, зокрема перерахування 704,00 на рахунок ОСОБА_1 визначеного п.3.3 Договору та операцій зі списання разової комісії у розмірі 102,00 грн. з позичкового рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) банком надано паперові копії електронних розрахункових документів, а саме меморіальний ордер №0012114235/06 від 22.04.2016, зведений меморіальний ордер №259 від 22.04.2016 та виписка з регістрів окремих операцій за рахунками обліку кредитної заборгованості за кредитним договором №933594023000 від 21.04.2016 за 22.04.2016. 
29 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та АТ «Укрсиббанк» укладено договір факторингу №224, у відповідності до умов якого, АТ «Укрсиббанк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» приймає належні АТ «Укрсиббанк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Згідно з пунктом 4.1. договору факторингу право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору та право вимагати від боржників виконання своїх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає в день підписання акту приймання-передачі прав вимоги, за умови сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному договором.
29 листопада 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №224 від 29 листопада 2021 року, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 .
З копії платіжного доручення №302450022 від 29 листопада 2021 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» сплатило АТ «Укрсиббанк» 1969792,10 грн. оплати лота згідно договору факторингу №224 від 29 листопада 2021 року.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 29 листопада 2021 року до договору факторингу №224 від 29 листопада 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48135,78 грн., з яких: 39413,16 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8137,02 грн. - сума заборгованості за відсотками, 585,60 грн. – сума заборгованості за комісіями.
29 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29/11/2021, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Згідно з пунктом 4.1. договору факторингу право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання своїх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає в день підписання акту приймання-передачі прав вимоги, за умови сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному договором.
29 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29/11/2021 від 29.11.2021, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 .
З копії платіжного доручення №306360002 від 29 листопада 2021року вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» 1969792,10 грн. оплати за право вимоги згідно договору факторингу №29/11/21 від 29.11.2021.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 29 листопада 2021 року до договору факторингу №29/11/2021 від 29 листопада 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48135,78 грн., з яких: 39413,16 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8137,02 грн. - сума заборгованості за відсотками, 585,60 грн. – сума заборгованості за комісіями.
Згідно з наданого ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 10.03.2023 за ОСОБА_1 непогашений залишок заборгованості складає 48135,78 грн., з яких: 39413,16 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8137,02 грн. - сума заборгованості за відсотками, 585,60 грн. – сума заборгованості за комісіями.
10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги №10-03/2023/01, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Згідно з пунктом 5.2. договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників у друкованому (підписаному вигляді).
10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 
04 лютого 2025 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено додаткову угоду №7/8 до договору відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, відповідно до якої внесено зміни до реєстру боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги від 10 березня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48135,78 грн., з яких: 39413,16 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8137,02 грн. - сума заборгованості за відсотками, 585,60 грн. – сума заборгованості за комісіями.
Згідно з наданого ТОВ «Коллект Центр» розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 04 березня 2026 року за ОСОБА_1 непогашений залишок заборгованості складає 48135,78 грн., з яких: 39413,16 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8137,02 грн. - сума заборгованості за відсотками, 585,60 грн. – сума заборгованості за комісіями.
Позивач зазначає, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за кредитним договором від 21.04.2016 № 93359402000(26208005412018) у розмірі 48135,78 грн.
Оскільки відповідач добровільно не погасив існуючу заборгованість ні перед первісними кредиторами, ні перед позивачем після набуття права вимоги останнім, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду з даним позовом.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором особою, яка набула таке право відповідно до договору про відступлення права вимоги.
Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Також частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Судом встановлено, що відповідач з умовами кредитних договорів був ознайомлений, підписав, однак, умови договору належним чином не виконував, не сплатив жодного платежу, внаслідок чого утворилась заборгованість. 
Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, право грошової вимоги заборгованості за договором від 21.04.2016 №93359402000(26208005412018) перейшло від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс», яке в свою чергу до ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» в свою чергу, відступило його позивачу – ТОВ «Коллект центр». 
Розмір заявленої до стягнення заборгованості за договором підтверджується наданими суду розрахунками заборгованості, за якими заборгованість відповідача, яка заявлена до стягнення перед позивачем за кредитним договором від 21.04.2021 №93359402000(26208005412018) станом на 04.03.2026 становить 48135,78 гривень. 
На час розгляду справи судом відповідач заборгованість перед позивачем не сплатив та відповідних доказів до суду не подав.
В ході вирішення спору відповідач фактичних обставин справи не оспорив та правомірність розрахунку не спростував, як і не надав свого розрахунку заборгованості.
З урахуванням наведених норм закону та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, розрахунок вимог є арифметично вірним та таким, що ґрунтується на умовах договору та чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до норм, закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р. рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2 662,40 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Так, представник позивача просить стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 16000,00 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, на підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію прайс-листа виду послуг та ціни роботи, заявки на надання юридичної допомоги №618 від 02.02.2026, витяг з акту № 19 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026.
З акту № 19 про надання юридичної допомоги вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» надало позивачу такі послуги: надання усної консультації протягом 2 годин вартістю 4000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду протягом 4 годин вартістю 12000,00 грн., загальна вартість послуг становить 16000,00 грн.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16000,00 грн. не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Водночас суд ураховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат як представник позивача не приймав участь в судовому засіданні.
Отже, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.
Керуючись ст. 13, 81, 141, 263-265, 279, 280-284 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) суму заборгованості за договором № 93359402000(26208005412018) від 21.04.2016 в розмірі 48135 (сорок вісім тисяч сто тридцять п`ять) гривень 78 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисячі) гривень 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.
Повний текст рішення суду складено 01 липня 2026 року.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.
Інфомація про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, б. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ: 44276926;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . 
Суддя В.Д. Сапунцов