Справа № 583/2214/26
3/583/811/26 
ПОСТАНОВА
 
Іменем України

 
13 травня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді       Савєльєвої А.І., 
за участю секретаря судового засідання    Доценко Т.Г.,
прокурора        Гузенко Д.А.,
особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності     ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_1 , громадянки України, працюючої на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
Начальник відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради ОСОБА_1 , виконуючи свої повноваження, реалізувала управлінське рішення шляхом видання наказу від 02.01.2026 № 01/к/тр, яким прийнято ОСОБА_2 на посаду водія автотранспортного засобу централізованої бухгалтерії відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради з 02.01.2026. Маючи приватний інтерес, ОСОБА_1 не повідомила наступного робочого дня про реальний конфлікт інтересів, який виник при наступних обставинах: Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 21.04.2026 № 00057850666 встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (прізвище останньої змінено на ОСОБА_4 ) 09.08.2010 зареєстровано шлюб у відповідності до актового запису про шлюб № 00018677931. ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.
Крім того, начальник відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради ОСОБА_1 , виконуючи свої повноваження, реалізувала управлінське рішення шляхом видання наказу від 02.01.2026 № 01/к/тр, яким прийнято ОСОБА_2 на посаду водія автотранспортного засобу централізованої бухгалтерії відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради з 02.01.2026. Маючи приватний інтерес, ОСОБА_1 вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а також не вжила заходів щодо врегулювання реального конфлікту інтересів під час видання наказу, яким було прийнято на роботу близьку особу ОСОБА_2 , який є її чоловіком, чим порушила вимоги п. 3.4 ч.1 ст. 28 цього Закону, вчинивши адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП постановою судді від 01 травня 2026 зазначені справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП були об`єднані в одне провадження.
Прокурор Гузенко Д.А. у судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, призначивши їй адміністративне стягнення за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнала, пояснила, що відповідно до рішення сесії Кириківської селищної ради восьмого скликання до складу централізованої бухгалтерії відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради було введено посаду водія автотранспортних засобів. У зв`язку з цим на офіційному веб-сайті було розміщено оголошення про наявні вакансії. При цьому на зайняття вакантного місця надійшла заява лише від одного кандидата – ОСОБА_2 02.01.2026 ОСОБА_1 прийняла ОСОБА_2 на роботу. Посилаючись на ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 зазначає, що положення абзаців першого та другого частини першої частини 3 цього закону не поширюються на осіб, які працюють у сільських населених пунктах, тому вважає, що не зобов`язана була повідомляти про конфлікт інтересів.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
У ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» (далі Закон) встановлюється, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.
Невиконання зазначеного обов`язку, його неналежне або несвоєчасне виконання є діянням, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.
У свою чергу у ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлюється адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у п. 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Невиконання зазначеного обов`язку або його неналежне виконання є діянням, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
При цьому, аналіз ч. 1 Примітки до ст. 172-7 КУпАП дає можливість зробити висновок, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП має спеціального суб`єкта - суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першоїстатті 3 Закону України "Про запобігання корупції".
Зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 3 вищезазначеного Закону випливає, що вимоги законодавства про запобігання корупції поширюються на осіб, які прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції».
Аналіз диспозиції ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП дає можливість встановити, що чинним законодавством передбачено відповідальність за вчинення наступних діянь: 1) неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; 2) вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
При цьому відповідно до ч. 2 Примітки до ст.172-7 КУпАП зазначається, що у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Як вбачається з вищевикладених положень, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, нерозривно пов`язана з таким елементом як приватний інтерес, його суперечність з службовими повноваженнями, внаслідок чого виникає реальний конфлікт інтересів. Слід зауважити, що реальний конфлікт інтересів має бути чітко вираженим, конкретизованим та простежуватися на основі визначення того, який приватний інтерес переслідує особа у даному випадку, та яким чином цей приватний інтерес вступає у суперечність з службовими інтересами.
У свою чергу реальний конфлікт інтересів безпосередньо впливає на рівень об`єктивності та неупередженості особи при прийнятті рішень, вчиненні або не вчиненні певних дій, що відносяться до її службових або представницьких повноважень. Тобто, реальний конфлікт інтересів перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з прийнятим рішенням, внаслідок чого останнє не може вважатися неупередженим та об`єктивним.
Крім того, ознакою об`єктивної сторони зазначених правопорушень є саме реальний, а не потенційний конфлікт інтересів, тобто саме суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями особами. Потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.
Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.
Разом з тим, констатація наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, є можливою лише у тому випадку, коли реальний конфлікт інтересів впливає на реалізацію посадовою особою своїх дискреційних повноважень.
Право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд передбачає можливість його дискреції, тобто право вибору між декількома діями чи рішеннями, що однаково є правомірними та передбачені чинним законодавством.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Наявність дискреції (розсуду) посадової особи є визначальною та необхідною умовою для вирішення питання про наявність у її діях реального конфлікту інтересів, адже у випадку, коли особа у відповідності до імперативних вимог чинного законодавства має діяти у чітко визначений спосіб, чітко визначених межах та формі або повинна утримуватися від певних дій і в неї немає жодного власного розсуду стосовно виду та характеру можливого рішення, дій чи бездіяльності, то в такому випадку реальний конфлікт інтересів не впливає на об`єктивність та неупередженість рішень, дій чи бездіяльності посадової особи, оскільки остання позбавлена будь-якої можливості діяти в будь-який інший спосіб, ніж написано у законі. Отже, наявність дискреційних повноважень є необхідною передумовою вирішення питання про наявність у діях особи реального конфлікту інтересів.
Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справі №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 у справі №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, можливе лише за сукупності умов: наявності у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; повноважень на прийняття рішення; факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.
Згідно з вимогами ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Судом встановлено, що розпорядженням селищного голови Кириківської селищної равди Великописарівського району Сумської області від 01.02.2021 № 05-К «Про призначення ОСОБА_1 » призначено ОСОБА_1 на посаду відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради з 02.02.2021 та встановлено 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 категорії посад.
А тому начальник відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради ОСОБА_1 є посадовою особою місцевого самоврядування відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції», отже, є суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією та зобов`язана виконувати вимоги статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.
Згідно з рапортом Начальника 1-го сектору (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Олександра Моспанова від 01 квітня 2026 ним отримана інформація про можливе порушення начальником відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради Охтирського району ОСОБА_1 , вимог Закону України «Про запобігання корупції» в частині запобігання та врегулювання конфлікту інтересу.
Відповідно до Довідки від 02.03.2026 № 3378 про результати перевірки інформації викладеної у зверненні анонімного повідомлення невстановленої особи ОСОБА_1 зриває мобілізацію та прийняла на роботу свого чоловіка ОСОБА_2 .
Згідно з рапортом чергового Охтирського РВП ГУНП в Сумській області в ЄО №3378 від 02.03.2026 зареєстровано адміністративні правопорушення за фактом можливого вчинення ОСОБА_1 дій як окремих посадових осіб.
З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, відповідно до рішення шістдесят шостої сесії Кириківської селищної ради восьмого скликання від 24 грудня 2025 року «Про внесення змін до структури, загальної чисельності апарату та виконавчих органів Кириківської селищної ради до складу центральної бухгалтерії відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради було введено посаду водія автотранспортних засобів у кількості - 1 штатної одиниці, у зв`язку з цим на офіційному сайті відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради у розділі оголошення, було розміщено повідомлення про наявні вакансії, надійшла одна заява про прийняття на посаду водія автотранспортних засобів від ОСОБА_2 , відповідно до розділу 1 робочої Інструкції водія автотранспортних засобів підпункт 1.5 «безпосередньо підпорядковується головному бухгалтеру централізованої бухгалтерії відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради».
Згідно з листом-оголошенням від 24.12.2025 на сайті Кириківської селищної ради у централізованій бухгалтерії наявні вакантні посади, в тому числі водій автотранспортного засобу - 1.0 ставка.
Відповідно до витягу з додатку «Дія» від 05.01.2026 результат бронювання за заявою №20260105-1721670 працівник органу місцевого самоврядування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус заброньованого на період мобілізації.
Відповідно до повідомлення відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради ВОМС Кириківської селищної ради 07.04 2026 Начальник ОСОБА_1 повідомила про конфлікт інтересу Управління стратегічних розслідувань в Сумській області.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано найменування юридичної особи Відділ освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради скорочене найменування ВОМС Кириківської селищної ради.
Відповідно до наказу №01/кЄтр від 02.01.2026 по відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради прийнято ОСОБА_2 на посаду водя автотранспортного засобу централізованої бухгалтерії відділу освіти, молоді та спорту Кирмківської селищної ради з 02 січня 2026 року із посадовим окладом 3782,00 грн у відповідності до 2 тарифного розряду. Підстава: заява ОСОБА_5 від 01.01.2026, начальник: ОСОБА_6 .
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», визначено, що потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Таким чином, ОСОБА_1 виконуючи свої повноваження, реалізувала управлінське рішення шляхом видання наказу від 02.01.2026 №01/к/тр, яким прийнято ОСОБА_2 на посаду водія автотранспортного засобу централізованої бухгалтерії відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради з 02.01.2026. Маючи приватний інтерес, ОСОБА_1 не повідомила наступного робочого дня про реальний конфлікт інтересів. ОСОБА_1 , виконуючи свої повноваження, реалізувала управлінське рішення шляхом видання наказу від 02.01.2026 « 01/к/тр, яким прийнято ОСОБА_2 на посаду водія автотранспортного засобу централізованої бухгалтерії відділу освіти, молоді та спорту Кириківської селищної ради з 02.01.2026. Маючи приватний інтерес, ОСОБА_1 вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а також не вжила заходів щодо врегулювання реального конфлікту інтересів під час видання наказу, яким було прийнято на роботу близьку особу ОСОБА_2 , який є її чоловіком, чим порушила вимоги п. 3.4 ч.1 ст. 28 цього Закону.
Відповідно до частини 5 та 6 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов`язана звернутися за роз`ясненнями до Національного агентства, а якщо особа отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона звільняється від відповідальності, якщо у діях, щодо яких вона зверталася за роз`ясненням пізніше було виявлено конфлікт інтересів.
Ст. 29 та 30 Закону України «Про запобігання корупції» закріплені вимоги Заходів зовнішнього та самостійного врегулювання конфлікту інтересів та Усунення від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті.
Доказів того, що ОСОБА_7 зверталася за роз`ясненнями щодо сумнівів про наявності у нього конфлікту інтересів до Національного агентства, та застосування нею вимог ст. 29, 30 Закону, матеріали справи не містять.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії правопорушенням, пов`язаним з корупцією є невідворотність відповідальності за вчинення таких правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначні.
Відтак, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону.
За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, про що були складені відповідні протоколи, які були описані та досліджені вище.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення стосовно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до ст. ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити покарання на підставі ч. 2 ст.36 КУпАП та накласти на неї остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових правопорушень.
Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 665,60 грн.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7, 283-284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, і піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень (Код отримувача: 37970404, банк отримувача: Казначейство України: (ел. адм. подат.), Номер рахунку: UA168999980313030106000018538. Код класифікації доходів бюджету: 21081100. Найменування податку:Адміністративні штрафи та санкції.).
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок (Судовий збір: (ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача 37993783, рахунок № UA908999980313111256000026001 в Казначействі України (ЕАП), МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106, найменування податку: Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України), обов`язково заповнити призначення платежу: судовий збір, пункт 5).
На підставі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя        А.І. Савєльєва