КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року справа № 340/1280/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі – військова частина) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до військової частини про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду заяви його представника (адвоката) про звільнення з військової служби під час дії воєнного стану від 09 лютого 2026 року.
Водночас просив суд зобов`язати відповідача звільнити з військової служби.
ОСОБА_1 стверджує, що набув право на звільнення з військової служби за сімейними обставинами (необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю 1 групи). 
Відповідач заперечив стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.35-37).
Пояснив, що з військової служби звільняють на підставі рапорту військовослужбовця, а не звернення його представника.
Тому не розглядали заяву представника позивача по суті, а роз`яснили порядок подання відповідного рапорту.
11 березня 2026 року суд відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.31-32).
Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації і проходить її у військовій частині з 25 січня 2026 року (а.с.39).
09 лютого 2026 року представник позивача адвокат Іващенко І.Ю. поштовим зв`язком надіслав відповідачу через ІНФОРМАЦІЯ_1 і Міністерство оборони України заяву і клопотання (підписані адвокатом) про звільнення з військової служби на підставі приписів абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.23-26).
Підстава – сімейні обставини (необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю, яка 04 лютого 2026 року набула стану інвалідності 1 групи ) (а.с.6-9, 15).
05 березня 2026 року заява надійшла до військової частини (а.с.35-37).
10 березня 2026 року відповідач надіслав представнику позивача відповідь на звернення і клопотання (а.с.40).
Роз`яснив, що питання про звільнення з військової служби може бути вирішено лише на підставі рапорту військовослужбовця.
Позов подано до суду 06 березня 2026 року (а.с.1-4).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи. 

Перш за все, 24 лютого 2022 року Президент України прийняв Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі – Указ).
Відповідно до приписів пункту 1 Указу воєнний стан введено в дію з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Дію воєнного стану неодноразово продовжували і триває досі (загальновідомий факт).
Ні у заяві, ні у клопотанні, які підписані і подані адвокатом Іващенком І.Ю., не зазначено про труднощі (причини), котрі ускладнюють чи унеможливлюють подання ОСОБА_1 рапорту про звільнення з військової служби безпосередньому або прямому командиру. 
Наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року №531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (далі – Порядок).  
Порядок прийнято відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, з метою впорядкування та належної організації роботи з рапортами військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту. 
Приписами пункту 2 розділу 1 Порядку встановлено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, – до наступного прямого командира (начальника).
Жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що обов`язок подання рапорту з особистих питань може бути виконано іншою особою від імені військовослужбовця.
Тому таке не дозволено законом, навіть і його представнику з числа адвокатів.
Підсумовуючи, суд зробив висновок, що, отримавши заяву, яку підписав представник позивача, у військової частини виник обов`язок не розглядати її по суті, як рапорт про звільнення з військової служби, а роз`яснити порядок подання рапорту про звільнення з військової служби.
Відповідач дотримався таких вимог, тому не порушив жодних прав позивача. 
Отже, у задоволенні позову належить відмовити.
Сторони не понесли судових витрат, так як позивач звільнений від сплати судового збору (а.с.31-32).
Помилково сплачений судовий збір може бути повернуто на підставі відповідної заяви (а.с.27).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ