Справа № 465/5497/23 
Провадження 2/465/684/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
15.06.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Ванівського Ю. М.
з участю секретаря Лозинському Т.-Р.А.
представника позивача Деркач О.Р.
представника відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" про захист прав споживачів,-
встановив:
Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ОСОБА_2 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 22.08.2006 року. Підписавши заяву між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема умови договори банківського рахунку та кредитного договору. Відповідач зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту щомісячними платежами. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення основного зобов`язання. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22.06.2023 року має заборгованість у розмірі 142 710,31 грн., яка складається з: 117 128,55 грн. - заборгованість за кредитом, 25 581,76 грн. - заборгованість за відсотками користування кредитом. Просить позовні вимоги задоволити.
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 15.09.2023 року прийнто позовну заяву до розгляду та відкрито у справі спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Вівчарівським В.П. подано до суду 05.12.2023 року відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що ОСОБА_2 є споживачем банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які надавались на підставі її заяви від 22.08.2006 року. АТ КБ «Приватбанк» відкрило ОСОБА_2 поточний рахунок НОМЕР_1 , встановило початковий кредитний ліміт та видало пов`язану до нього кредитну картку, номер якої після ряду перевипусків змінено на № НОМЕР_2 . Водночас, відкрито поточний рахунок НОМЕР_3 та видано пов`язану до такого платіжну картку, номер якої після ряду перевипусків змінено на № НОМЕР_4 . Вказана платіжна картка була розрахунковою (дебетовою), тобто не передбачала можливості проведення кредитних операцій, і використовувалась як зарплатна, для зняття готівки та здійснення розрахунків. 11.09.2022 року ОСОБА_2 виявила, що не може здійснити виклик зі свого абонентського номера і такий з незрозумілих причин перебуває поза зоною досяжності, а перевіркою балансу банківських рахунків встановлено зникнення грошових коштів: з рахунку НОМЕР_3 викрадено 9 500,00 грн.; з рахунку НОМЕР_1 викрадено 108 966,00 грн. також, 11.09.2022 без згоди ОСОБА_2 оформлено на її ім`я в АТ КБ «Приватбанк» невідому банківську картку № НОМЕР_5 із відкриттям рахунку № НОМЕР_6 , з якої у цей день витрачено 10 185,78 грн. При цьому, ОСОБА_2 не розголошувала третім особам інформацію про номери банківських рахунків, ПІН - коди та іншу конфіденційну інформацію. У зв`язку з цим, ОСОБА_2 зателефонувала в АТ КБ «Приватбанк» з метою якнайшвидшого блокування вказаних карткових рахунків. За цим фактом ОСОБА_2 , 11.09.2022 року написала заяву до ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за №42022142080000120. 26.12.2022 року ОСОБА_2 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про зупинення нарахування відсотків за користування кредитними коштами, якими шахрайським способом заволоділи невстановлені особи, до завершення кримінального провадження, однак позивач цю вимогу залишив без задоволення.
05.12.2023 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Вівчарівського В.П., в якій просить стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 15 225,96 грн. Скасувати заборгованість ОСОБА_2 , що обліковується на банківському рахунку НОМЕР_1 в ПТ КБ «Приватбанк» за користування використаним кредитним лімітом, яка утворилась внаслідок проведення платіжних операцій 11 вересня 2022 року та відновити залишок за цим рахунком станом на 02:00 годину 11 вересня 2022 року. Платіжні операції вчинені 11 вересня 2022 року за відкритим в АТ КБ «Приватбанк» поточним рахунком № НОМЕР_6 , визнати неналежними та зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» закрити цей поточний рахунок. Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 600 000 грн.
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 08.02.2024 року здійснено перехід від розгляду справи за позовом Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в порядку спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготвоче засідання.
Представником позивача 09.02.2024 року подано відповідь відзив на позовну заяву, в якому вказує, що банком було проведено перевірку, відповідно до якої встановлено, клієнт ОСОБА_2 , іпн НОМЕР_7 , id31604709 перебуваючи під впливом зловмисників 11.09.2022 року розголосила конфіденційну інформацію, що дозволило злочинцям зайти в аккаунт 24. В ході спілкування по «гарячій лінії 3700» при проходженні верифікації клієнта, зловмисники заволоділи повною інформацією по клієнту ОСОБА_2 , що дозволило їм підв`язати картку НОМЕР_2 до Google Pay, щоб використовувати технологію NFC здійснювати дистанційне зняття коштів. В подальшому зловмисник перебуваючи в аккаунті Приват24 клієнта від імені ОСОБА_2 оформили ряд кредитів. Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією ОСОБА_2 . При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації клієнта.
На адресу суду 28.08.2024 року надійшли спростування зустрічної позовної заяви представника позивача, в яких вказує, що з долучених до матеріалів цивільної справи доказів не вбачається, що слідчим прийнято постанову про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування, якою надано дозвіл потерпілому у кримінальному провадженні на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме на використання копій матеріалів кримінального провадження під час звернення до судів цивільного судочинства. Просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви.
Крім цього, 11.11.2024 року представником позивача подано спростування вимог зустрічної позовної заяви. Зазначає, що ОСОБА_2 не вказано та не вжито жодних заходів доказування, щоб підтвердити відсутність власної причетності до вказаного вище використання однієї Сім-карти із двох різних девайсів шляхом звернення до Київстару, інформація котрого являється поза відома АТ КБ «ПриватБанк». Банком не зафіксовано ні зміни фінансового номеру телефону клієнта, що використовується для входу до «Приват24», ні зміни паролю входу до «Приват24», що як невідома нікому інформація встановлюється клієнтом при першому вході, а після використовується для кожного входу разом із отримуваним одноразовим паролем входу, скануванням пальця чи обличчя, ні будь якого помилкового введення авторизаційних даних клієнта які б не відповідали даним останнього. Про будь що із наведеного вище не заявлено Банку і клієнтом. Наведене, поза розумним сумнівом на переконання Банку свідчить про те, що саме клієнт або за прямої згоди останнього його довірена особа здійснювали видаткові операції, що після вирішили оспорити. Отже, за наведених та доведених обставин, відповідальність за оспорюваними видатковими операціями залишаються за клієнтом Банку - ОСОБА_2 , доказі зворотного стороною боржника в розпорядження суду не представлено. Заява до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, як і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є судовим рішенням, яке набрало законної сили, а обставини, встановлені у ньому, - становили би преюдицію. Подання заяви про вчинення кримінального правопорушення і факт внесення відомостей до Реєстру є задокументованими актами фіксації певних обставин, які не мають наперед визначеної оцінки. Вказує також про відсутність визначених законом підстав для присудження морального відшкодування, оскільки обставини, якими обґрунтовують зустрічні позовні вимоги не є безумовною підставою для висновку про заподіяння особі моральної шкоди в контексті вимог статей 23, 1167 ЦК України. Просить відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02.12.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала в повному обсязі та просила такі задоволити, а в задоволенні зустрічної позовноїзаяви просила відмовити у звязку з її необгрунтованістю.
Представник відповідача заперчеив проти первісних позовних вимог з підлстав викладених у відзиві, зустрічну позовну заяву підтримав та просив таку задоволити в повному обсязі.
Суд, заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, повно та всебічно дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала 22.08.2006 року заяву б/н, відповідно до якої сума кредиту становила 1000,00 грн.; базова процента ставка 36% з розрахунку 360 днів в році; строк дії кредитного ліміту: відповідає терміну дії картки; порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитись як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної карти 4405881729027330.
Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 було надано наступні кредитні картки: 
№ НОМЕР_8 , тип картки: Універсальна, термін дії - 07/13;
№ НОМЕР_9 , тип картки: Універсальна, термін дії - 11/15;
№ НОМЕР_10 , тип картки: Універсальна, термін дії - 10/19;
№ НОМЕР_11 , тип картки: Універсальна GOLD, термін дії - 05/21;
№ НОМЕР_2 , тип картки: Універсальна GOLD, термін дії - 04/23.
Крім цього, в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту та зазначено, що такий підписано ОТП 11.09.2022 року.
Як вбачається з виписки за договором №б/н за період з 25.07.2006 - 27.06.2023 ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 22.08.2006, укладеного між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк», станом на 22.06.2023 року у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 142 710,31 грн., яка складається з наступного: 117 128,55 грн. - заборгованість за тілом кредита, 25581,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 13.09.2022 року внесено відомості за заявою ОСОБА_2 від 11.09.2022 про те, що 11.09.2022 з 14:00 по 17:00 години невстановлені особи, шахрайським способом, шляхом зняття готівки з банківських рахунків, спричинили їй матеріальну шкоду на суму понад 120 тис. гривень. За даним фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №42022142080000120 за ч.2 ст.190 КК України.
Постановою слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області Сеньчук О.А. від 19.09.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано потерпілою у кримінальному провадженні №42022142080000120 від 13.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Листом АТ КБ «Приватбанк» від 05.01.2023 №20.1.0.0.0/7-230105/17166, відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні вимоги про призупинення нарахування відсотків.
Представником відповідача за первісним позовом надано геолокацію ІР - адреси НОМЕР_12 та інформацію про з`єднання 11.09.2022 кінцевих обладнань абонентського номеру НОМЕР_13 , з якої вбачається, що місцезнаходженням мобільного пристрою з вказаною вище ІР - адресою є м.Дніпро.
Висновком експерта №СЕ-19/114-25/6925-ВЗ від 09.06.2025 встановлено, що:
на звукозаписі розмови, яка містяться на наданому на дослідження DVD+R диску у файлі із назвою «2-2-4ссба0 996-1 1e9a24-c99258cd4c02» - не зафіксоване усне мовлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на звукозаписі розмови, яка містяться на наданому на дослідження DVD+R диску у файлі із назвою «2-2-4919920 9096-11ef-9cb5- (5399a7dc 794» - не зафіксоване усне мовлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
на звукозаписі розмови, яка містяться на наданому на дослідження DVD+R диску у файлі із назвою «2-2-50134d20-996-11 ef-839-55ac14517467» - зафіксоване усне мовлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка промовляє фрази: «Доброго дня, мене звати Вікторія, місто Львів», «скажіть будь ласка, доброго дня, мені сьогодні десь приблизно година...» та далі бере участь у розмові;
на звукозаписі у розмові яка міститься на наданому на дослідження DVD+R диску у файлі із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » беруть участь двоє осіб, серед яких відсутній співрозмовник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
на звукозаписі у розмові яка міститься на наданому на дослідження DVD+R диску у файлі із назвою «2-2-4919920-996-1 lef-9cb5- 15399a7dc 794» беруть участь двоє осіб. серед яких відсутній співрозмовник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
на звукозаписі у розмові яка міститься на наданому на дослідження DVD+R диску у файлі із назвою «2-2-50134d20-9096-11ef-83e9- 55ac 14517467» беруть участь двоє осіб. серед яких наявний співрозмовник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
17.02.2023 року АТ КБ «Приватбанк» було скеровано ОСОБА_2 досудову вимогу, згідно якої у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором № SAMDNWFC00079587985 - УНІВЕРСАЛЬНА від 11-09-2022 р. заборгованість складає: загальний розмір заборгованості - 1 740.70 UAH; загальна сума прострочення - 300.00 UAH; № SAMDNWFC00079588092 - ОПЛАТА ЧАСТИНАМИ від 11-09-2022 р. заборгованість складає: загальний розмір заборгованості - 35 376.80 UAH; загальна сума прострочення - 17 697.24 UAH; № SAMDNWFC00079588244 - ОПЛАТА ЧАСТИНАМИ від 11-09-2022 р. заборгованість складає: загальний розмір заборгованості - 17 604.15 UAH; загальна сума прострочення - 9 364.59 UAH; № SAMDNWFC00079588344 - ОПЛАТА ЧАСТИНАМИ від 11-09-2022 р. заборгованість складає: загальний розмір заборгованості - 6 930.90 UAH; загальна сума прострочення - 6 930.90 UAH; № SAMDN42000008409430 - GOLD CLUB Ваша заборгованість складає: загальний розмір заборгованості - 133 283.35 UAH; загальна сума прострочення - 21 603.84 UAH. Загальний розмір за кредитом складає 194 935,90 грн.
Крім цього, 11.09.2022 р. о 15:59 через акаунт Приват24 відкрито віртуальну карту Універсальна № НОМЕР_14 , референс угоди № SAMDNWFC00079587985. Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписана клієнтом ОСОБА_2 ОТП паролем 11.09.2022 року о 15:59 год. 
Крім цього, 11.09.2022 року оформлено «Оплату частинами», тип кредиту «Оплата частинами до року», референс угоди № SAMDNWFC00079588092, договір № 22091133306383, рахунок № 9992223015826760 на суму 44 198,90 грн. на термін 9 місяців, 0.12% річних на картку № 4149439023583820. Дана кредитна угода згідно даних програмних комплексів підписана клієнтом ОСОБА_2 11.09.2022 р. о 16:09:49 простим електронним підписом: PIN ВІРНИЙ, номер картки: НОМЕР_14 . В підтвердження наведеного додаються завірені примірники складових такої угоди: Заява про надання кредиту «Оплата частинами», Графік платежів, Паспорт споживчого кредиту, Заява підтвердження зобов`язань.
Крім цього, 11.09.2022 року оформлено «Оплату частинами», тип кредиту «Оплата частинами до року», референс угоди № SAMDNWFC00079588244, договір № 22091133306449, рахунок № 9992223015821878 на суму 20 598,90 грн. на термін 9 місяців, 0.12% річних на картку 4149439023583820. Дана кредитна угода згідно даних програмних комплексів підписана клієнтом ОСОБА_2 11.09.2022 року о 16:26:32 простим електронним підписом: PIN ВІРНИЙ, номер картки: НОМЕР_14 . В підтвердження наведеного додаються завірені примірники складових такої угоди: Заява про надання кредиту «Оплата частинами», Графік платежів, Паспорт споживчого кредиту, Заява підтвердження зобов`язань.
Також, 11.09.2022 оформлено «Оплату частинами», тип кредиту «Оплата частинами до року», референс угоди № SAMDNWFC00079588344, договір № 22091133306499, рахунок 9992223015822124 на суму 10 000 грн. на термін 9 місяців, 0.12% річних на картку № 4149439023583820. Дана кредитна угода згідно даних програмних комплексів підписана клієнтом ОСОБА_2 11.09.2022 року о 16:37:05 простим електронним підписом: PIN ВІРНИЙ, номер картки: НОМЕР_14 . В підтвердження наведеного додаються завірені примірники складових такої угоди: Заява про надання кредиту «Оплата частинами», Графік платежів, Паспорт споживчого кредиту, Заява підтвердження зобов`язань.
Постановою Львівського апеляційного суду від 20.06.2025 року справі №465/5830/23 скасовано рішення Франківського районного суду м.Львова від 20.05.2024 року та у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
У статті 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з пунктами 1.4, 1.27 статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції на чинній на момент підписання заявки) платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу (пункт 1.4 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).
Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі (абзац 3 пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).
Відповідно до пункту 14.2 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним, зокрема, у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 202/10128/14, від 13.09.2019 у справі № 501/4443/14, від 20.11.2019 у справі № 577/4224/16, від 17.06.2021 у справі № 759/4025/19, від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22 та інших.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2018 в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2019 у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».
Суд також враховує, що у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Як встановлено банком в ході проведеної службової перевірки, вивчено рух коштів ОСОБА_2 за 11.09.2022 року та встановлено, що кредитний ліміт на 11.09.2022 р. становив 115 000 грн. Знімались кошти 8 разів сумами по 5 000 грн. готівкою в період часу з 14:53 по 14:59 через банкомат А7204130 банку "ОТР". В період часу з 15:07 по 15:50 знімались 5 разів сумами по 4 000 грн. готівкою через банкомат CADN1662, який належить АТ КТ ПриватБанк, за адресою м. Дніпро проспект Дмитра Яворницького, б. 52. Згідно наявної інформації з камери спостереження з банкомату CADN1662 на фото особа чоловічої статі. В подальшому рахується 4 перекази коштів сумами 10 050 грн. в період часу з 15:50 по 15:56. Один переказ коштів на суму 5 000 грн. о 16:04 з карти НОМЕР_2 на свою карту НОМЕР_14 . Усього по карті 5168745321886308 за 11.09.2022 р. було несанкціоновано списано 100 200 грн. ( без урахування комісії).
Тобто, 11.09.2022 р. в період часу 14:06 по 17:57 зловмисники перебували в аккаунті Приват24 клієнта ОСОБА_2 .
Вивчено інформацію з ПК ЄК клієнта ОСОБА_2 інн НОМЕР_7 , id НОМЕР_15 , закладка "Документообіг по клієнту". За 13.09.2022 р. виявлено письмове звернення клієнта ОСОБА_2 іпн НОМЕР_7 , id НОМЕР_15 , де ОСОБА_2 вказує, що 11.09.2022 р. приблизно о 17:00 виявила факт зникнення мобільного зв?язку по своїй СІМ-картці НОМЕР_16 . Одразу зайшла в свій Приват24 і виявила, що кошти з її карт 5168745015129056 та 5168745321886308 були зняті. Одразу зателефонувала на 3700 де заблокувала свої карти та свій Приват24. Попередньо об 11:38 клієнту ОСОБА_2 тричі зателефонували з невідомого номеру 0960792318. В ході розмови абонент представився працівником служби безпеки оператора Київ-Стар. Згідно даних програмних комплексів Банку мобільний номер телефону НОМЕР_17 не рахується.
Вивчено звернення на 3700 через ПК Voice Record System встановлено кілька діалогів:
11.09.2022 р. о 14:28:25, діалог id 731972939, тривалістю 5 хв. 48 сек з мобільного номеру НОМЕР_18 . В ході діалогу особа від імені клієнта ОСОБА_2 іпн НОМЕР_7 , id НОМЕР_15 заявляє про необхідність прив?язати карту до Google Pay. В ході ідентифікації особа від імені ОСОБА_2 вказує повну дату народження, адресу прописки, місце народження по паспорту, повне ПІБ та дата народження чоловіка ОСОБА_2 ;
11.09.2022 р. о 15:43:05, діалог id 731975987, тривалістю 2 хв. 34 сек з мобільного номеру НОМЕР_18 . В ході діалогу особа від імені клієнта ОСОБА_2 іпн НОМЕР_7 , id НОМЕР_15 просить підтвердити платіж на суму 10 000 грн. Особа проходить повну аналогічну ідентифікацію по даним ОСОБА_2 ;
11.09.2022 р. о 15:47:14, діалог id 731976092, тривалістю 46 сек на мобільний номер НОМЕР_18 . В ході діалогу особа від імені клієнта ОСОБА_2 інн НОМЕР_7 , id 31604709 вказує. що не приходить СМС-повідомлення на підтвердження платежу;
11.09.2022 р. о 17:57:04, діалог id 731981356, тривалістю 10 хв. 43 сек з стаціонарного номеру телефону НОМЕР_19 . В ході діалогу клієнт ОСОБА_2 інн НОМЕР_7 , id НОМЕР_15 вказує, що сьогодні 11.09.2022 р. приблизно о 12 год. до неї телефонувала невстановлена особа, представилась працівником безпеки ПриватБанку. Після чого у неї з її мобільним оператором по мобільному телефону зник зв?язок. ОСОБА_2 вказує, що одразу перебуваючи в зоні Wi-Fi зайшла в свій Приват24 де виявила, що усі кошти з її карт вже списані;
15.09.2022 р. о 12:17:21, діалог id 732475004, тривалістю 2 хв. 20 сек на мобільний номер НОМЕР_20 . В ході діалогу оператор зі сторони ПриватБанку попереджає клієнта ОСОБА_2 про те, що у неї є заборгованість по сплаті кредитів. Також оператор наголошує, що призупинення нарахувань можливе лише за рішенням суду. ОСОБА_2 вказує, що вона це розуміє. За результатами звернень згідно даних програмних комплексів заявки на повернення коштів не подавались. 3 технічних причин SMS-повідомлення за вересень 2022 р. не збережені.
Вивчено інформацію з програмних комплексів PAN Like VK fm за 11.03.2022 р. по картках НОМЕР_2 , 5168745015129056 та 4149439023583820. 3 картки НОМЕР_2 за допомогою технології NFC, через Google Pay знімались кошти з банкомату А7204130. Частина платежів відбувались - POS CONDITION 87 ( зашифрований канал ) - не було застосовано Здс та POSENTRY MODE 12 manual key entry ( ручне введення ключа).
Також зафіксована 11.09.2022 р. зміна ПІН-кодів по картці 5168745321886308 мала місце 14:48:14, а також по картці 4149439023583820 мала місце 16:03:29, після реєстрації віртуальної картки. Зміна ПН-коду по картці, як один із варіантів здійснюється в Приват24. В ПК ЄКБ клієнта ОСОБА_2 інн НОМЕР_7 , id НОМЕР_15 , закладка "Документообіг по клієнту", рахується ( реф. 221013PBNK1000000029596 ) від 13.10.2022 р. ухвала слідчого судді Франківського районного суду м. Львова, яка датована 12.10.2022 р. по матеріалам кримінального провадження, по заяві ОСОБА_2 яка 13.09.2022 р. внесена в ЄРДР за N? 42022142080000120 за попередньою кваліфікацією ч. 2 ст. 190 КК України.
Закон України «Про платіжні послуги» визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.
Пунктом 6 частини дев`ятнадцятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу.
Згідно з частиною двадцятою статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.
Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29 липня 2022 року № 164, користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.
Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
Пунктом 141 розділу VII Положення, передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).
Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення).
Аналіз вказаних нормативно-правових актів, які є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.
Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності.
Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та Верховного Суду у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22.
У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».
Банк за результатами проведеного службового розслідування встановив, що ОСОБА_2 перебуваючи під впливом зловмисників 11.09.2022 року розголосила конфіденційну інформацію, що дозволило злочинцям зайти аккаунт 24.
Однак, матеріали справи не містять будь - яких фактів визнання ОСОБА_2 обставин щодо передачі нею конфіденційних даних псевдо - співробітнкам служби безпеку банку.
У постанові від 02 липня 2025 року у справі № 490/7829/23 (провадження № 61-16525св24) КЦС ВС зазначив, що клієнт банку не несе відповідальності за несанкціоновані операції з карткою, якщо банк не довів його сприяння незаконному використанню платіжної інформації.
Отже, у даній справі банком не доведено, як користувач банківських послуг своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей її особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню фінансового телефону, втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати укладення договорів, у тому числі кредитних, за особовим рахунком та здійснювати платіжні операції, зокрема, збільшувати кредитний ліміт, знімати кредитні кошти та укладати правочини.
Суд також враховує, що відповідачка відразу після виявлення нею факту списання з її картки грошових коштів звернулася до банку про блокування її карт та до правоохоронних органів з приводу вчинення стосовно неї шахрайських дій, що свідчить про відсутність її волі на оформлення в подальшому від її імені договорів "оплата частинами".
Отже, суд вважає за необхідне відмовити АТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні позовних вимог.
Щодо позовних вимог за зустрічною позовною заявою, суд зазначає наступне.
Прохальна частина зустрічного позову містить наступні вимоги:
стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 15 225,96 грн.;
???скасувати заборгованість ОСОБА_2 , що обліковується на банківському рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (банківська картка «Універсальна» GOLD N? НОМЕР_2 ), за користування використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій), яка утворилася внаслідок проведення платіжних операцій 11 вересня 2022 року, та відновити залишок за цим рахунком станом на 02:00 годину 11 вересня 2022 року;
платіжні операції, вчинені 11 вересня 2022 року за відкритим в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» поточним рахунком N? НОМЕР_6 , визнати неналежними та зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» закрити цей поточний рахунок;
стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 600 000 грн.;
вирішити питання розподілу судових витрат.
Згідно з статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до ст. 1071 ЦК Українибанк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом.
Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» як спеціальний закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.
Згідно вимог ст. 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу коштів може, в тому числі, здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу, тобто платіжної картки.
У постанові від 03.02.2023 року у справі № 757/22453/20 (провадження № 61-11009св22) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що під час проведення верифікації клієнта, товариством не до кінця проведена ідентифікація особи, з якою укладається договір. За відсутності належних та допустимих доказів того, що оспорюваний правочин укладено саме позивачкою, а не будь-якою іншою особою, та за відсутності її волевиявлення на укладання оспорюваного правочину і належних доказів отримання саме позивачкою вказаних кредитних коштів, враховуючи, що кошти перераховані відповідачем на банківську картку, яка позивачці ані АТ «Альфа Банк», ані АТ КБ «ПриватБанк» не видавалась, та не спростування спростування відповідачем зазначених обставини, наявні підстави для визнання оспорюваного договору недійсним.
Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18 зазначив, що саме на банк, який є професійним учасником ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного, всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони.
Також Верховний Суд у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 521/20764/20 виснував, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Матеріалами справи підтверджено списання грошових коштів у розмірі 15 225, 96 грн. внаслідок наступних трансакцій:
9500 грн. - списання з рахунку № НОМЕР_3 (дебетова платіжна картка № НОМЕР_4 ), переказ коштів;
244,15 грн. - списання з рахунку N? НОМЕР_3 (дебетова платіжна картка N? НОМЕР_4 );
3 300 грн. - зняття коштів з вкладу «Скарбничка»;
2181,81 грн. - надходження на рахунок N? НОМЕР_1 (картка «Універсальна» GOLD № НОМЕР_2 ) після 11.09.2022, які були списані банком в погашення спірного кредиту.
А тому вимога про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 15 225, 96 грн. підлягає задоволенню.
Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Частиною 22 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що Національний банк України визначає порядок здійснення емісії та використання електронних платіжних засобів, обмеження щодо здійснення емісії та використання електронних платіжних засобів, у тому числі в платіжних системах.
Відповідно до пунктів 143, 146. розділу VIІ. «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164, надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника; власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22.
Тому підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача відновити залишок кредитних коштів на рахунку/карті НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (банківська картка «Універсальна» GOLD № НОМЕР_2 ) до стану, який був перед проведенням несанкціонованих операції 11 вересня 2022 року та скасування заборгованості по цьому рахунку, яка утворилася внаслідок несанкціонованих платіжних операцій.
Відповідно до п. 127 розділу ХV Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахункі, яка затверджена постановою правління Національного банку України від 29.07.2022 року №162, надавач платіжних послуг за наявності коштів на поточному/платіжному рахунку, який закривається на підставі заяви про закриття поточного рахунку/заяви про закриття платіжного рахунку користувача, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних інструкцій стягувачів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно із заявою користувача).
Датою закриття поточного/платіжного рахунку є день надання користувачем заяви до надавача платіжних послуг, якщо на поточному/платіжному рахунку користувача немає залишку коштів. Датою закриття поточного/платіжного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком робочий день, якщо на поточному/платіжному рахунку користувача є залишок коштів.
Дата закриття поточного/платіжного рахунку, операції за яким здійснюються за допомогою електронних платіжних засобів, визначається в договорі банківського рахунку/договорі платіжного рахунку.
Надавач платіжних послуг закриває поточний/платіжний рахунок користувача та видає користувачу довідку про закриття рахунку безкоштовно із зазначенням дати закриття рахунку.
Інструкція № 162 не передбачає право банку відмовити у закритті рахунку у разі наявності заборгованості за рахунком користувача. Не передбачене таке право і договорами банківського рахунку № 0525 від 18.07.2022 та 0525-1 від 18.07.2025, укладеними між позивачем та відповідачем.
Згідно п. 121 розділу ХV Інструкції №162 «Про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків» надавач платіжних послуг закриває поточні/платіжні рахунки користувачів:
1) на підставі заяви про закриття поточного рахунку/заяви про закриття платіжного рахунку користувача, крім випадків, визначених у пункті 122 розділу XV цієї Інструкції;
2) на підставі рішення відповідного органу, на який згідно із законодавством України покладено функції щодо припинення юридичної особи-резидента, відокремленого підрозділу юридичної особи-нерезидента, представництва юридичної особи-нерезидента, яке не здійснює підприємницької діяльності (за заявою про закриття поточного рахунку/заявою про закриття платіжного рахунку, поданою ліквідатором, головою або членом ліквідаційної комісії, керуючим санацією);
3) у разі смерті власника рахунку - фізичної особи/фізичної особи-підприємця/особи, яка провадила незалежну професійну діяльність, після виплати коштів спадкоємцю(ям) та іншим особам на підставі документів, визначених законодавством України;
4) на підставах, передбачених законодавством України або договором між надавачем платіжних послуг та користувачем.
Пунктом 124 розділу ХV Інструкції №162 встановлено, що надавач платіжних послуг закриває поточний/платіжний рахунок юридичної особи-резидента/відокремленого підрозділу юридичної особи-нерезидента/представництва юридичної особи-нерезидента, яке не здійснює підприємницької діяльності/фізичної особи-підприємця (якщо немає залишку коштів на рахунку) на підставі інформації, отриманої від контролюючих органів, та перевірки її в Єдиному державному реєстрі в порядку, визначеному законодавством України, про державну реєстрацію припинення юридичної особи-резидента/відокремленого підрозділу юридичної особи-нерезидента/представництва юридичної особи-нерезидента, яке не здійснює підприємницької діяльності/підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця або самостійного виявлення таких відомостей в Єдиному державному реєстрі.
Відтак, ОСОБА_2 не позбавлена права самостійно звернутися до банку із заявою про закриття поточного рахунку.
Щодо вимоги про визнання платіжних операцій, які були вчиненні 11.09.2022 року за відкрити в АТ КБ «Приватбанк» поточним рахунком № НОМЕР_6 неналежними та закриття цього рахунку, суд зазначає наступне.
Суд також зазначає, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 67), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55)).
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 .
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).
Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача. Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні). Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. пункти 110-113 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі № 910/2592/19 (провадження № 12-41гс23)).
У даній справі позивачка просить визнати платіжні операції, які були вчиненні 11.09.2022 року за відкритим в АТ КБ «Приватбанк» поточним рахунком № НОМЕР_6 неналежними, однак, позовна вимога про визнання неналежними платіжних операцій є неналежною, оскільки не призведе до відновлення порушених прав позивача, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити, що відповідатиме вище наведеним висновкам Верховного Суду.
Щодо стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 600 000 гривень, суд зазначає наступне.
Статтею 23 ЦК Українивизначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до п. 3Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (постанова Верховного Суду від 21.04.2021 р. у справі № 308/3695/17).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей16і23 ЦК Українита змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечення.
Суд ввжає доведеним, що протиправними діями АТ КБ «Приватбанк» моральному здоров`ю ОСОБА_2 спричинено значної шкоди, тому що за весь час намагання поновити порушені права, життя відповідачки за первінсим позовом було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, що нею доведено під час розгляду справи.
Однак, ОСОБА_2 не довела факту заподіяння їй моральної шкоди в пред`явленому розмірі.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь відповідачки 20 000 гривень за завдану моральну шкоду.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Згідно з п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.
Таким чином, з відповідача за зустрічним позовом в дохід держави підлягає стягненню судовий збіру розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні первісного позову Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" про захист прав споживачів - задоволити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 15 225 (п`ятнадцять тисяч двісті двадцять пять) тисяч 96 копійок списаних грошових коштів.
Скасувати заборгованість ОСОБА_2 , що обліковується на банківському рахунку № НОМЕР_21 в АТ КБ «Приватбанк» (банківська картка «Універсальна Gold № НОМЕР_2 ) за користування використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій), яка утворилась внаслідок проведення платіжних операцій 11 вересня 2022 року та відновити залишок за цим рахунком станом на 02:00 годину 11 вересня 2022 року.
Стягнути з Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Стягнути з Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" на корсить держави 1 073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.
В задоволенні інших вимог зустрічної позовної заяви - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 15 червня 2026 року.

Сторони:
Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ: 14360570, адреса: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Ванівський Ю.М.