П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29квітня2026 року м. Київ
Справа № 754/16565/24
Провадження №22-ц/824/1975/2026

Резолютивна частина постанови оголошена 29 квітня 2026 року
Повний текст постанови складено 30 квітня 2026 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
секретаря: Узлій М.М.

сторони: позивачі ОСОБА_1 яка діє в свої інтересах та 
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
відповідач  ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , подану адвокатом Неупокоєвою Наталією Костянтинівною, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року, ухваленого у складі судді Галась І.А., -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року  ОСОБА_1 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.
Позов обґрунтовано тим, що 29 січня 1974 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 , який вони зареєстрували у Косівський сільській раді Володарського району Київської області, актовий запис 01.
Від цього шлюбу позивач та відповідач мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент подачі позову, сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є повнолітніми особами. Водночас, ОСОБА_2 наразі виповнилося повних 13 років, він є малолітньою особою та проживає з позивачем.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2023 року шлюб між сторонами розірвано.
Під час перебування у шлюбі, родина ОСОБА_6 в особі відповідача перебувала на квартирному обліку в Солом`янському районні в місті Києві державній адміністрації в складі чотирьох осіб.
За поданням Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, відповідно до пункту 4.4.4. Положення про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві родині ОСОБА_6 надано пільговий довготерміновий іпотечний кредит через уповноважений банк для будівництва трикімнатної квартири АДРЕСА_1 з фінансово - кредитною підтримкою через повне компенсування банківських відсотків та часткове погашення кредиту в розмірі 25 % (наявність двох дітей).
Кількість кімнат та загальна площа квартири розраховувалася відповідно до пункту 4.2.1 Положення, виходячи з норми 21 кв.м. загальної площі житла на одного члена сім`ї та додатково 20 кв.м. на сім`ю. Кредит було надано на будівництво 90,62 кв.м. загальної площі.
16.07.2007 року між Відповідачем та ВАТ «Комерційний банк «Хрещатик» укладено договір іпотечного кредиту 37/07-87М, відповідно до п.1.1.якого банк надає позичальнику в порядку, передбаченому цим договором положенням « Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», затвердженим рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 року №570/1980, довготерміновий іпотечний кредит в сумі 31687,12 грн. для інвестування в будівництво житла з кінцевим терміном погашення 21.08.2032 року з встановленням графіку погашення кредиту відповідно до п.4.4. цього договору.
Отже, за рахунок даних кредитних коштів, було набуто у власність квартиру АДРЕСА_2 .
Відповідно до рішення №570/1980 від 18.11.2004 року Про затвердження Положення про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві, відразу після отримання кредиту з міського бюджету було погашено суму в розмірі 79211,78 грн., що складає 25 % кредиту.
У 2011 році у Сторін народилася третя дитина - ОСОБА_2 .
Тому згідно з п.4.3.3 вищезгаданого Положення, обслуговуючому банку ПАТ «КБ «Хрещатик» перераховано часткове погашення залишку заборгованості за кредитом у розмірі 25 % у розмірі 50882 грн.84 коп. на підставі заяви відповідача про надання пільги по погашенню іпотечного кредиту, у зв`язку із народженням третьої дитини.
Тобто слід звернути особливу увагу, що стороною договору є саме сім`я в особі відповідача, а не тільки відповідач.
Як вже було зазначено, позичальником за кредитною угодою №37/07-87М від 16.07.2007 року є сім`я, яка на момент укладення договору, складалася з 4 осіб, розрахунок нормативної площі квартири було здійснено саме на сім`ю з 4 осіб.
Важливим є те, що саме у зв`язку із наявністю двох дітей було відразу здійснено погашення з міського бюджету 79211,78 грн., що складає 25% суми кредиту.
В подальшому у зв`язку із народженням позивача 2, сім`ї було надано пільгу в розмірі 25 %, що в грошовому еквіваленті склала 50882 грн.84 коп.
З зазначеного можливо зробити висновок, що саме наявність 3х дітей стало головною умовою та підставою для придбання даного житла загальною площею 90,62 кв.м., та погашенню 50 % кредитних зобов`язань.
Відтак, право власності на таке житло набули 5 (п`ятеро) осіб: ОСОБА_1 ,1974 р.н., ОСОБА_2 2011 р.н., ОСОБА_3 1995 р.н., ОСОБА_4 2004 р.н., відповідач - ОСОБА_4 у рівних частинах.
Зауважують, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності, однак не лише подружжя, а сім`ї, яка складалася з 5 осіб.
Відтак, право власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 має бути визнано в рівних частинах (кожному по 1/5 частини) за: позивачами - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідачем - ОСОБА_4 .
Щодо стягнення компенсації за частину вартості транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , який є спільною сумісною власністю подружжя.
Під час проживання в зареєстрованому шлюбі позивач та відповідач набули в спільну сумісну власність наступне майно: - автомобіль Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит ГСЦ МВС від 30.08.2024 року.
Відповідно до вищезгаданої відповіді, 04.03.2023 року територіальним сервісним центром №8044 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, транспортний засіб перереєстрований на нового власника ОСОБА_3 на підставі укладеного в ТСЦ №8044 договору купівлі-продажу транспортного засобу №8044/2023/2689059.
Слід зауважити, що зазначена позовна заява була подана 14.02.2023 року.
На момент подання позовної заяви про розірвання шлюбу, позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини. Крім того, 05.03.2022 року, позивач з молодшим сином виїхали за межі України, у зв`язку із повномасштабним вторгненням в Україну рф. Наразі, позивач має тимчасовий захист, який був наданий Українцям в Німеччині.
Відтак, про продаж даного майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, позивачу стало відомо під час підготовки даної позовної заяви з відповіді ГСЦ МВС.
Відповідно до звіту №04-09-24 про оцінку вартості майна, а саме колісного транспортного засобу автомобілю Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , вартість даного майна на момент подання позову становить 276120,00 грн.
Отже, як вбачається з вищевикладеного позивач не знала та не могла знати, що відповідач відчужив зазначене майно, адже остання перебувала за кордоном. Крім того, на момент відчуження даного майна, в провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа про розірвання шлюбу. Про розгляд даної справи відповідачу було відомо, адже він брав участь у судовому засіданні, яке відбулося 16.03.2023 року. Тобто, відчуження транспортного засобу відбулося за 12 днів до постановлення рішення про розірвання шлюбу.
Виходячи з викладеного, вартості автомобіля Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 в розмірі 138060,00 грн. підлягає компенсації позивачу 1.
Позивач також поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45000 грн., які сплачені на рахунок АБ « Наталії Неупокоєвої».
Крім того, на проведення оцінки майна, а саме транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , позивачем сплачено 4000 грн.
Посилаючись на викладене, позивач просить суд: Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 90.60 кв.м.
Визнати за ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_2 ) право приватної власності на 1/5 квартиро в АДРЕСА_3 загальною площею 90.60 кв.м.
Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/5 квартиро АДРЕСА_2 загальною площею 90.60 кв.м.
Визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на 1/5 квартиро АДРЕСА_2 загальною площею 90.60 кв.м.
Визнати за ОСОБА_4 право приватної власності на 1/5 квартиро АДРЕСА_2 загальною площею 90.60 кв.м.
Визнати за ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3 ) право приватної власності на 1/5 квартиро АДРЕСА_2 загальною площею 90.60 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_2 ) частину вартості транспортного засобу - Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 в розмірі 138060,00 грн.
Зменшити ОСОБА_7 розмір судового збору, що має бути сплачений за подання позову.
В разі відмови в задоволенні клопотання про зменшення судового збору, розстрочити його сплату до ухвалення судового рішення по даній справі.
Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_7 ( НОМЕР_4 ) судові витрати.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Справу призначено до підготовчого засідання.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року позов ОСОБА_1 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя - задовольнити частково.
В порядку поділу майна подружжя, визнано право власності за ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на частину квартири АДРЕСА_2 .
В порядку поділу майна подружжя, визнано право власності за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на частину квартири АДРЕСА_2 .
В задоволенні інших вимог відмовлено.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що Суд вважає достовірним набуття прав на частину квартири АДРЕСА_2 між позивачем та відповідачем. Даний факт визнається ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . 
Крім того, судом не можливо остаточно та достовірно встановити вартість транспортного засобу автомобілю Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , оскільки дана вартість автомобіля має розбіжності з оціночною вартістю по звіту та за договором купівлі продажу.
Також судом не встановлено, а сторонами не доведено отримання коштів або їх відсутність такого отримання коштів при відчуженні автомобіля.
Щодо суми грошової компенсації на користь ОСОБА_7 за частини автомобіля Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 яким ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2023 року, у період коли сторони фактично припинили шлюбні відносини та не вели спільне господарство, судом не здобуто а матеріали справи не містять достатніх доказів.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Неупокоєва Н.К. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити позов в частині стягнення з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_7 частини вартості транспортного засобу в розмірі 138 060,00 грн, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суду було надано звіт про вартість транспортного засобу Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 відповідно до якого вартість транспортного засобу 276 120,00 грн, та майно було відчужене без згоди позивача.
Як убачається з апеляційної скарги позивач оскаржує рішення лише в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення частини вартості транспортного засобув розмірі 138 060,00 грн, а тому в іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 адвокат Онищенко В.Г. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Неупокоєва Н.К. підтримала доводи апеляційної скарги.
Представник ОСОБА_4 адвокат Онищенко В.Г. проти доводів апеляційної скарги заперечувала.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 1994 року, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва 16 березня 2023 року.
Від даного шлюбу позивач та відповідач мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки від 04.12.2006 року №2027 виданої Солом`янською районною у м. Києві державної адміністрації Відділом обліку та розподілу житлової площі вбачається, що ОСОБА_5 розпорядженням голови райдержадміністрації №289 від 30.11.1995 року з сім`єю зарахований на квартирний облік та включений до загальної черги.
16.07.2007 року між ОСОБА_5 та ВАТ «Комерційний банк «Хрещатик» укладено договір іпотечного кредиту 37/07-87М, відповідно до п.1.1.якого банк надає позичальнику в порядку, передбаченому цим договором положенням «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», затвердженим рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 року №570/1980, довготерміновий іпотечний кредит в сумі 31687,12 грн. для інвестування в будівництво житла з кінцевим терміном погашення 21.08.2032 року з встановленням графіку погашення кредиту відповідно до п.4.4. цього договору.
На підставі Свідоцтва про право власності серія № НОМЕР_5 від 21.04.2008 року виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради,на підставі Наказу Головного Управління житлового забезпечення від 21.04.2008 року №713-С/КІ, посвідчено що квартира АДРЕСА_2 складається з 3 кімнат, жилою площею 46,60 кв.м. загальною площею 90,60 кв.м. належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно зі статтею 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частину третю статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
У пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 зазначено таке: «Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України)».
Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)).
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
Відповідно до п. 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 910/3009/18, відповідно до якої вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, не вирішивши питання про поділ спільного майна подружжя а саме, транспортного засобу Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , оскільки вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Судове рішення не забезпечує вимоги про те, що конфлікт про поділ майна подружжя повинен бути вирішений внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання та не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання; компенсація - це певні дії задля справедливого «урівноваження» майнової чи немайнової втрати (внаслідок, наприклад, завдання шкоди чи припинення повністю або частково певного суб`єктивного права) шляхом сплати особі грошей як загального еквіваленту всіх цінностей або передання їй будь-якого майна такого роду, якості та вартості, що дадуть змогу «залагодити» понесену втрату. 
Суд першої інстанції відмовив у визначенні компенсаційної вартості транспортного засобу Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , мотивуючи це тим, що неможливо встановити, яку саме суму коштів відповідач отримав за договором купівлі-продажу.
Разом із тим, вартість майна, що підлягає поділу, визначається виходячи з його дійсної (ринкової) вартості на час розгляду справи. Такий підхід узгоджується з положеннями Сімейного кодексу України та правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).
Отже, для визначення компенсаційної вартості 1/2 частки автомобіля Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , суд має виходити не з вартості, зазначеної у договорі купівлі-продажу, а з його реальної ринкової вартості.
У матеріалах справи наявний Звіт № 04-09-24 про оцінку майна: колісного транспортного засобу Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 від 06 вересня 2024 року, відповідно до якого ринкова вартість транспортного засобу становить 276 120,00 грн.
Колегія суддів зазначає, що вказаний звіт є належним та допустимим доказом у справі. Будь-які інші докази, які б підтверджували іншу ринкову вартість зазначеного транспортного засобу, в матеріалах справи відсутні, сторонами не надавалися, а клопотання про призначення судової експертизи щодо визначення вартості майна до судів першої та апеляційної інстанцій не заявлялися.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в оскарженій частині, а саме: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки спільного майна - транспортного засобу Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 - у сумі 138 060,00 грн.
Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Під час звернення з апеляційною скаргою до Київського апеляційного суду відповідачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 656,72 грн.
За подання позову в оскаржуваній частині позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 380,00 грн
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги позивача в оскаржуваній частині підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 3 036,72 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Неупокоєвою Наталією Костянтинівною-задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року в оскаржуваній частині скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення яким позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) частину вартості транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, VIN № НОМЕР_1 в розмірі 138 060,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 3 036,72 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухваленнята може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна