ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5762/26 Справа № 215/8888/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 215/8888/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Акуленка В.В., Бондар Я.М.
сторони:
позивач  ОСОБА_1 
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс»
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» на додаткове рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2026 року, яке ухвалено суддею Науменком Я.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року, 

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна; Київський обласний державний нотаріальний архів, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Заочним рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 12 червня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 87086 про стягнення із ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - невідомо, фактичне місце роботи невідоме, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка є Боржником за Кредитним договором № 0936175356 від 15 травня 2019 року, укладеного з ТОВ «Інфінанс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Дорі Фінанс», ЄДРПОУ 44353633, місцезнаходження: 02094, місто Київ, вул. Хоткевича Гната, будинок 5, офіс 202, заборгованість за період з 04 червня 2021 року по 09 червня 2021 року включно, на суму 17 908 грн 50 коп, таким, що не підлягає виконанню.
18 лютого 2026 року представник позивача подала до суду заяву про вирішення питання щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, питання про стягнення яких не було вирішено судом під час ухвалення рішення від 10 лютого 2026 року у справі № 215/8888/25. 
Як на підставу звернення до суду з даною заявою зазначає, що її довіритель під час розгляду справи понесла витрати на професійну правничу допомогу, яка, у відповідності до ст.137 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на його користь. Тому, на підставі викладеного та керуючись ст.137 ЦПК України, представник позивача просила суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «Дорі Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн. 
Додатковим рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2026 року заяву представника позивача - адвоката Ключенкової Х.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення - задоволена. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 15 000 грн. 
Відповідач ТОВ «Дорі Фінанс», будучи незгодим з ухваленим додатковим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачу у задоволенні його вимог про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.
При цьому, скаржник вважає неправильними доводи представника позивача щодо витрат на правничу допомогу, вважає вартість виконаних представником позивача робіт на правничу допомогу завищеною, такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні ч.3 ст.141 ЦПК України, не є співмірним зі складністю справи, а відтак витрати на правничу допомогу підлягають перерозподілу з урахуванням зазначеної норми. Вказує, що витрати які понесла позивач на правничу допомогу, не є безумовною підставою для їх відшкодування у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений документально, обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Відповідач вважає, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу не відповідають складності справи, не є співмірними з витраченим адвокатом часом та надання відповідних послуг, явно неспівмірні з ціною позову, оскільки позов взагалі немайнового характеру, тобто вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню. 
Відзив на апелційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Сторона позивача просила суд додатковим рішенням стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 15 000 грн.
Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення та повністю задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу, при визначенні суми відшкодування судових витрат, виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, доведеності понесених позивачем судових витрат задовольнив вимоги у заявленому стороною позивача обсязі.
Колегія суддів погоджується з визначеним судом до стягнення розміром витрат на правничу допомогу, доводи апелянта в частині оскарження додаткового рішення вважає необґрунтованими, такими, що не заслуговують на увагу та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч.3 ст.133 ЦПК України належать витрати на професійну правову допомогу.
Згідно ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для цілей розподілу судових витрат суд враховує: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином нормами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено, що кореспондує правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.
Матеріалами справи встановлено, що позивачем у справі понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, Договором № 542 про надання правничої допомоги від 20 жовтня 2025 року, Додатковою угодою № 1 до Договору № 542 від 20 жовтня 2025 року, актом № 1 приймання-передачі наданих послуг. Відповідно до акту № 1 адвокатом було надано послуги зі складання та направлення до суду позовної заяви, що становило 5 годин роботи при погодинній ставці 3 000 грн за годину, загальною вартістю 15 000 грн. Факт оплати наданих послуг підтверджується довідкою № 1 від 24 жовтня 2025 року, відповідно до якої адвокат Ключенкова Х.В. отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15 000 грн за надану правничу допомогу. 
Суд першої інстанції, з огляду на наведені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, відсутність заперечень сторони відповідача про зменшення судових витрат на правничу допомогу, з урахуванням повного задоволення, заявлених позовних вимог ОСОБА_1 дійшов вірного висновку, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу були доведені належним чином, як такі, що пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також при цьому дотримані критерії розумності їх вартості, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
За даних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що справедливим і співмірним відшкодуванням витрат на правничу допомогу буде заявлена у позові сума 15 000 грн.
Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до ухвалення незаконного судового рішення. Доводи апеляційної скарги, в їх сукупності, зводяться до невірного розуміння скаржниками вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального та процесуального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.
Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 13 травня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: