Справа № 629/982/25
Номер провадження 2/629/54/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2026 року м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді -Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання – Воєводіної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №102111820. 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №16072024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12584,60 грн., з яких: 10100 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1777,60 грн.- за відсотками, 707 грн. – за комісією. Крім того, 03.02.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №74292146. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 15969 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 5969 грн.- за відсотками. Крім того, 07.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №07152-02/2022. 08.12.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №08122022 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №08122022 від 08.12.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 10615,80 грн., з яких: 3900 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6715,80 грн.- за відсотками. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, у відповіді на відзив на позовну заяву зазначив, що відповідно до умов кредитного договору, кредитні кошти були надані позичальнику у безготівковій формі в національній валюті шляхом перерахування на реквізити платіжної банківської картки, зазначеної відповідачем під час реєстрації на сайті первісного кредитора. Саме така форма надання кредиту прямо передбачена умовами укладеного договору та відповідає вимогам чинного законодавства України. Інформація щодо проведення успішних платіжних транзакцій зберігається безпосередньо у банківській установі, через яку здійснювалося перерахування коштів. У зв`язку з цим ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та об`єктивно не може володіти оригіналами первинних банківських документів, зокрема виписками з рахунків, що підтверджують факт зарахування коштів на картковий рахунок позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею. Водночас відповідач у відзиві фактично не заперечує факт отримання кредитних коштів, але й не визнає його, висуваючи власну версію подій та зводячи свої доводи до твердження про нібито недоведеність позивачем цього факту. Таким чином, відповідач займає суперечливу процесуальну позицію, яка не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Відповідач, будучи власником карткового рахунку, на який були перераховані кредитні кошти, мав реальну можливість отримати банківську виписку та надати її суду як на підтвердження, так і на спростування факту зарахування коштів. Проте відповідач таким правом не скористався. Так само відповідач не подав власного розрахунку заборгованості та не ініціював проведення експертизи відповідно до статті 106 ЦПК України, незважаючи на те, що ставить під сумнів правильність розрахунку, наданого позивачем. Таким чином, відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або що зазначений у договорі рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані, маючи повний і безперешкодний доступ до них. Підписавши кредитний договір, Відповідач підтвердив свою обізнаність з його умовами та надав добровільну згоду на їх виконання. Волевиявлення сторін було вільним, правочин укладено у формі, встановленій законом, та спрямовано на реальне настання правових наслідків, а саме — отримання кредитних коштів Позичальником. Кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, а визначена договором дата повернення кредиту є строком виконання зобов`язання, а не датою припинення дії договору. Також за весь період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ЄАПБ» Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань та не застосовував штрафних санкцій. Позовні вимоги обмежуються виключно сумою заборгованості, нарахованої первісним кредитором, без вимог про стягнення неустойки (штрафів, пені). З урахуванням викладеного, доводи Відповідача, наведені у відзиві, є необґрунтованими, недоведеними, такими, що суперечать умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню та не повинні бути прийняті судом до уваги.
Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивач вважає себе належним кредитором та стягувачем у даній справі, однак матеріали справи не містять договору факторингу між первісним кредитором та позивачем у повному обсязі, зокрема відсутні докази оплати за договором факторингу та всі передбачені ним додатки. Враховуючи, що договір факторингу є імперативно оплатним, ненадання доказів його виконання свідчить про відсутність у позивача права вимоги. Крім того, договори факторингу, на які посилається позивач, були укладені до виникнення кредитних правовідносин між відповідачем та первісними кредиторами. На момент укладення таких договорів право вимоги щодо відповідача не існувало та не могло бути визначене, що виключає можливість його відступлення. Відповідно, до позивача не перейшло право вимоги за спірними кредитними договорами. Також позивач не надав належних та допустимих доказів фактичної видачі відповідачу кредитних коштів. Долучені до позову розрахунки заборгованості та витяги з реєстрів прав вимоги не є первинними бухгалтерськими документами та не підтверджують ні факт отримання коштів, ні їх розмір, що прямо суперечить вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Окремо зазначено, що відсотки за користування кредитними коштами нараховані позивачем поза межами строку дії кредитних договорів, що суперечить умовам договорів та вимогам закону. Таким чином, заявлений розмір заборгованості є необґрунтованим. За наведених обставин відповідач вважає, що позивач не довів наявність у відповідача права вимоги, а також не підтвердив факту та розміру заборгованості, у зв`язку з чим відповідач вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Крім того зазначив, що з 06.11.2020 року він є діючим військовослужбовцем, та він звільнений від сплати процентів, комісій та неустойки відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки є військовослужбовцем ЗСУ, що підтверджується довідкою військової частини.
Справу судом розглянуто у порядку загального позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 03.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №102111820, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 10100,00 грн., на строк 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом 2666,40 грн., які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 707,00 грн. 16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №16072024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12584,60 грн., з яких: 10100,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1777,60 грн.- за відсотками; 707 – за комісією (а.с. 8-12, 16-19).
02.02.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №74292146, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10000,00 грн., строком на 30 днів, процентна ставка 1,99 % в день. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, в подальшому 28.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, та в подальшому додаткову угоду №12 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 15969,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 5969,00 грн.- за відсотками (а.с.28,29-34).
07.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №07152-02/2022, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 3900 грн., на строк 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом 182,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% на добу. 08.12.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №08122022, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №08122022 від 08.12.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 10615,80 грн., з яких: 3900,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6715,80 грн.- за відсотками (а.с. 41-43, 46-50).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Приписами ч. 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не визнає та заперечує проти стягнення з нього відсотків та комісії за вказаними кредитними договорами, посилаючись на положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) -штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Із огляду на викладене, судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України, у тому числі й у період виконання умов кредитного договору, та на нього поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до нього не може застосовуватись відповідальність у виді відсотків за користування кредитом, комісії.
За таких обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №102111820 у розмірі 10100,00 грн., за кредитним договором №74292146 в розмірі 10000,00 грн., за кредитним договором 07152-02/22 в розмірі 3900,00 грн., а всього 24000,00 грн., у стягненні нарахованих процентів та комісії слід відмовити, зважаючи на право відповідача, як військовослужбовця, на гарантоване законом надання йому відповідних пільг.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 1855,33 грн., виходячи з розрахунку: 24000 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3028 грн. (сума сплаченого судового збору) / 39169,40 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1855,33 грн.
Керуючись ст. ст.2,19,76-81,89,141,258,259,263-265,268,273,352 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКомбанк») суму заборгованості: за кредитним договором №102111820 в розмірі 10100,00 грн.; за договором позики №74292146 в розмірі 10000,00 грн., за кредитним договором № 07152-02/2022 в розмірі 3900,00 грн., а всього 24000 (двадцять чотири тисячі ) гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог-відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в сумі 1855 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 33 копійки
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. А. Мицик