Справа №442/1797/26 
Провадження №2/442/1126/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівськоїобласті в складі: 
головуючої судді Павлів З.С., 
з участю секретаря судового засідання Фіцяк А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дрогобицької державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно,
встановив:
10.03.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112,8 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що його батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батька спадщину прийняли його мати - ОСОБА_4 віра ОСОБА_5 та він по частки будинку. Спадщину після смерті ОСОБА_2 вони з матір`ю прийняли як спадкоємці за законом першої черги, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, вони з матір`ю не зверталися за оформленням спадкових прав, правовстановлюючих документів не отримали. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3 . Після смерті матері відкрилась спадщина на належну їй частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав її чоловікові і його батькові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого вона спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Після смерті матері він прийняв спадщину за законом як спадкоємець першої черги, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. 
Спірний житловий будинок було збудовано його батьками. Рішенням міськвиконкому Дрогобицької міської ради депутатів трудящих №272/3 від 16.05.1968 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 площею 550 кв.м.
Рішенням міськвиконкому Дрогобицької міської ради депутатів трудящих №429/1 від 01.08.1968 частково змінено вищезазначене рішення міськвиконкому і ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 площею 600 кв.м.
24.08.1968 представником техбюро при головному архітекторі м.Дрогобича ОСОБА_7 було складено акт, згідно з яким на підставі рішення міськвиконкому Дрогобицької міської ради депутатів трудящих №429/1 від 01.08.1968 виділено в натурі земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 600 кв.м.
Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради депутатів трудящих №127 від 17.03.1977 ОСОБА_6 виключено із будівництва індивідуального житлового будинку і встановлено вважати ОСОБА_2 забудовником житлового будинку по АДРЕСА_3 . Відповідні зміни від 21.12.1977 було внесено до договору від 11.11.1971, посвідченого нотаріусом Другої Дрогобицької нотаріальної контори Зумською Галиною Марківною, та зареєстровано в реєстрі за №4298. Рішенням Дрогобицької міської ради народних депутатів №54 «Про повернення історичних назв нинішнім вулицям Васильєва, Енгельса , Пушкіна , Червоноармійській , Геврика, Калініна і майдану В.І.Леніна» від 14.05.1990 вирішено вулиці Пушкіна повернути історичну назву - Зварицька. 
У листопаді 2025 року він звернувся до Дрогобицької державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_7 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , який належав її чоловікові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого вона спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.
Однак, 18.11.2025 та 20.11.2025 він отримав постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, які мотивовані тим, що ним не було подано документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний будинок, відповідно до відомостей БТІ право власності на заявлений об?єкт нерухомого майна не зареєстровано, а відповідно до відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказане майно зареєстровано на інших осіб.
Згідно з наказом Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №28 від 09.02.2026 «Про присвоєння адреси» будинку за адресою: АДРЕСА_3 було присвоєно адресу АДРЕСА_1 . 
Дані зміни були необхідні у зв?язку з тим, що його сусіди, які проживають поряд з його будинком, зареєстрували свій будинок за адресою: АДРЕСА_3 . Тому з метою уникнення дублювання адресних позначень, забезпечення чіткості в ідентифікації будинків та недопущення плутанини у майбутньому, він звернувся до Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Дрогобицької міської ради із заявою про зміну адреси його будинку.
У відповідності до довідки №128/1, виданої Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвертаризації та експертної оцінки» від 11.02.2026 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не зареєстровано. 
Станом на день подання позову будинок проінвертаризовано. 
У зв?язку з тим, що оформлення спадщини у нотаріальному порядку виявилося об?єктивно неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно, а спадкодавці за життя такі не оформили, відсутні перешкоди для переходу права власності на предмет позову в порядку спадкування за законом в судовому порядку, відтак для захисту своїх спадкових прав він змушений звертатись до суду. 
Процесуальні дії суду.
Ухвалою судді від 11.03.2026 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 06.04.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 
На підставі ухвали суду від 06.04.2026 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду 29.04.2026.
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суд заяву про розгляд справи у його відсутності.
Представник Дрогобицької державної нотаріальної контори Львівської області подав до суд заяву про розгляд справи у його відсутності, з приводу задоволення позову покладається на думку суду. 
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками були: ОСОБА_2 та ОСОБА_8 . (Свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 )
Згідно зі Свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_8 уклали шлюб 03.12.1992, після реєстрації шлюбу прізвище дружини визначено як: « ОСОБА_4 ». 
Згідно зі Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 . 
Рішенням міськвиконкому Дрогобицької міської ради депутатів трудящих №272/3 від 16.05.1968 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 площею 550 кв.м.
Рішенням міськвиконкому Дрогобицької міської ради депутатів трудящих №429/1 від 01.08.1968 частково змінено вищезазначене рішення міськвиконкому і ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 площею 600 кв.м.
24.08.1968 представником техбюро при головному архітекторі м.Дрогобича ОСОБА_7 було складено акт, згідно з яким на підставі рішення міськвиконкому Дрогобицької міської ради депутатів трудящих №429/1 від 01.08.1968 виділено в натурі земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 600 кв.м.
Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради депутатів трудящих №127 від 17.03.1977 ОСОБА_6 виключено із будівництва індивідуального житлового будинку і встановлено вважати ОСОБА_2 забудовником житлового будинку по АДРЕСА_3 . Відповідні зміни від 21.12.1977 було внесено до договору від 11.11.1971, посвідченого нотаріусом Другої Дрогобицької нотаріальної контори Зумською Галиною Марківною, та зареєстровано в реєстрі за №4298. Рішенням Дрогобицької міської ради народних депутатів №54 «Про повернення історичних назв нинішнім вулицям Васильєва, Енгельса , Пушкіна , Червоноармійській , Геврика, Калініна і майдану В.І.Леніна» від 14.05.1990 вирішено вулиці Пушкіна повернути історичну назву - Зварицька. 
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицької державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_7 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , який належав її чоловікові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого вона спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.
Однак, 18.11.2025 та 20.11.2025 ОСОБА_1 відмовлено постановою про у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з неподанням документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний будинок, відповідно до відомостей БТІ право власності на заявлений об?єкт нерухомого майна не зареєстровано, а відповідно до відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказане майно зареєстровано на інших осіб.
Згідно з наказом Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №28 від 09.02.2026 «Про присвоєння адреси» будинку за адресою: АДРЕСА_3 було присвоєно адресу АДРЕСА_1 . 
Дані зміни були необхідні у зв?язку з тим, що його сусіди, які проживають поряд з його будинком, зареєстрували свій будинок за адресою: АДРЕСА_3 .
У відповідності до довідки №128/1, виданої Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвертаризації та експертної оцінки» від 11.02.2026 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не зареєстровано. 
Згідно з довідкою №128/1 від 11.02.2026 інвертаризаційна вартість житлового будинку, площею 112,8 км. м, житловою площею 55,8 кв. м. (житлових кімнат - 3, кухонь - 1), до якого відноситься огорожа літ. 1, станом на 11.02.2026 становить 633898 грн.
Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР.
Відповідно до ст.524, 527 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
У ч.1 ст.529 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Відповідно до ст.1216 ЦК України (в редакції від 01.01.2004) спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Відповідно до ст.1217 ЦК України (в редакції від 01.01.2004) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст.1218 ЦК України (в редакції від 01.01.2004) до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України (в редакції від 01.01.2004) спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.
Частиною 3 статті 1223 ЦК України (в редакції від 01.01.2004) передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу спадкування за законом мають право, зокрема, діти спадкодавця (ст.1261 ЦК України (в редакції від 01.01.2004)). 
Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України (в редакції від 01.01.2004) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 
Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі №355/832/17 (провадження №61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі №569/15147/17 (провадження №61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі №191/1808/19 (провадження №61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі №204/2707/19 (провадження №61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі №937/10434/19 (провадження №61-3620св21).
Відповідно до ст.1296 ЦК України (в редакції від 01.01.2004) - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз?яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
За змістом пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.
Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п.37 постанови №5 від 07.02.2014 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб?єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 висловив правову позицію, згідно з якою питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину (судова справа №175/654/22, провадження №61-11126св23).
Згідно ст.66-69 Закону України "Про нотаріат", п. 4.15 Порядку вчинена нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції У країн 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення. 
Вимогами ст.392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 189, 197, 198, 200, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -
ухвалив:
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112,8 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Дрогобицька міська рада Львівської області, адреса: Львівська область, м.Дрогобич, пл.Ринок, 1.

Суддя Павлів З.С.