Справа № 342/1325/25
Провадження № 2/342/277/2026

РІШЕННЯ  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Федів Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Малик Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - Дикун Ігор Васильович , до Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про встановлення факту належності заповіту,
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , в інтересах якої діє представник - Дикун Ігор Васильович , звернулася в суд з позовом до Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, адреса: вул. Незалежності, 19, с. Чернелиця, Коломийський район, Івано-Франківська область, в якому просить ухвалити рішення, яким встановити, що заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 10 грудня 1999 у виконкомі Копачинської сільської ради Городенківського району за реєстром №48 на ім`я ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), належить ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 
В обгрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою «Про визнання права власності на спадкове майно за заповітом» до Городенківського районного суду Івано - Франківської області. Згідно ухвали цього суду від 02.04.2025 справу призначено до судового розгляду по суті. 
Однак під час судового розгляду встановлено, що в правовстановлюючому документі - заповіті від 10.12.1999 допущено помилку, а саме: замість правильного правопису (особистих даних) - ОСОБА_4 помилково вказано як ОСОБА_4 . Слід вказати, що після одруження позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ». Виходячи з вищезазначеного, головуючий суддя в даній справі, для прийняття законного та обгрунтованого рішення в ній, рекомендував звернутись до суду з заявою (щодо заповіту) «Про встановлення факту, що має юридичне значення». Тому позивач звернулася з цією заявою в порядку окремого провадження до Коломийського міськрайонного суду. 
Факт наявності помилки в правописі її особистих даних в заповіті від 10.12.2019 стверджується: 1) свідоцтвом про шлюб, згідно якого її дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 »; 2) свідоцтвом про народження ОСОБА_4 ; 3) довідкою від 19.05.2025, №132, що видана старостою Копачинського старостинського округу №5, Чернилицької селищної ради Коломийського району Івано - Франківської області, згідно якої: « ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є однією і тією ж самою особою. В заповіті від 10.12.1999 р. допущена описка, в написанні прізвища ОСОБА_4 помилково написано ОСОБА_4 . Має бути вірно ОСОБА_4 »; 4) довідкою від 13.06.2025, №145, що видана старостою Копачинського старостинського округу №145, Чернилицької селищної ради Коломийського району Івано - Франківської області, згідно якої ОСОБА_3 вступив в спадщину після смерті дружини ОСОБА_7 , оскільки з нею проживав на час її смерті. Дітей у них не було. Після смерті ОСОБА_3 в спадщину, згідно заповіту, вступила ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Відповідно до ухвали Коломийського міськрайонного суду від 29.09.2025 (справа №346/3129/25, головуючий суддя Яремин М. П.) заяву залишено без розгляду, оскільки як вважає суд, потрібно звертатись із відповідною заявою в порядку позовного провадження. 
Звернення з позовом до відповідача, який вказаний у позовній заяві є те, що інших спадкоємців першої черги за законом або, які б мали право на обов`язкову частку на спадщину не має, а спадкова маса розміщена на території відповідача. Адже, ОСОБА_9 мешкав у домоволодінні по АДРЕСА_2 тільки з своєю дружиною - ОСОБА_7 (успадкував її майно, адже постійно проживав із нею), яка померла - ІНФОРМАЦІЯ_3 , дітей у них не було. 
Ухвалою суду від 31 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 
Ухвалою суду від 26 лютого 2026 року задовольнено клопотання представника позивача  ОСОБА_1 - адвоката Дикун Ігоря Васильовичапро витребування доказів. 
Ухвалою суду від 17 березня 2026 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у встановленому ЦПК України порядку.
У поданій заяві 25.03.2026 представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Дикун Ігор Васильович просив: судове засідання проводити без його участі та участі позивача; позов задовольнити в повному обсязі; не заперечує відносно заочного розгляду справи.
Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, взявши до уваги відзив, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер у віці ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті зробив розпорядження, про що складений заповіт від 10 грудня 1999 року, зареєстрований №48 секретарем сільської ради та нотаріально посвідчений у виконкомі Копачинської сільської ради Городенківського району.
Як слідує із копії спадкової справи №47/2022 (до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 ) ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Базюк T.B із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка залишилась після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дана заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №113, спадкова справа №47/2022, 07.12.2022.
Відповідно до листа приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Базюк T.B №01-16/9 від 29.01.2025 заявниці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після померлого ОСОБА_3 , оскільки у заявниці відсутні документи, що підтверджують право власності померлого, ОСОБА_3 , на спадкове майно, та рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на нього.
Звертаючись до суду із вказаною позовною заявою, ОСОБА_1 просить встановити, що заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 10 грудня 1999 у виконкомі Копачинської сільської ради Городенківського району за реєстром №48 на ім`я ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), належить ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), посилаючись на те, що у цьому заповіту допущено помилку при його складанні, а саме, неправильно вказано прізвище на кого складений заповіт.
З поданої заяви слідує, що встановлення цього юридичного факту їй необхідно для реалізації спадкових прав.
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (ч. ч.1,3 ст. 1277 ЦК України).
За змістом ст. ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
З урахуванням положень ст. ст. 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Крім того, відповідно до ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Від встановлення цього факту (належності заповіту заявниці, яка вважає себе спадкоємцем), не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав спадкоємця.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 16.06.2021 року в справі № 597/971/17.
Заповіт, про визнання належності якого просить заявниця, не є правовстановлюючим документом, а тому в порядку ст. 315 ЦПК України не можна встановити його належність.
При цьому, питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину (схожа правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.01.2024 року в справі № 175/654/22).
До того ж, висновок Верховного Суду в постанові від 05.12.2018 року в справа № 335/9398/16-ц, зводиться до того, що неточності та помилки в тексті заповіту усуваються через пред`явлення в судовому порядку вимог, у тому числі про визнання права власності на майно у порядку спадкування.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, а вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку шляхом пред`явлення позову особою, яка вважає себе спадкоємцем про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
Крім того слід зазначити, що нотаріус відмовляючи ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після померлого ОСОБА_3 , вказав підставою відмови - відсутність у заявниці документів, що підтверджують право власності померлого, ОСОБА_3 на спадкове майно.
Доказів про те, що позивач не може реалізувати свої спадкові права через помилку допущену у заповіті щодо її особистих даних, як зазначено у позовній заяві, суду не надано.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення абоврахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ст.ст. 76-78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 352-355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволені заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - Дикун Ігор Васильович , до Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про встановлення факту належності заповіту - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або уразі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Чернелицька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстроване місцезнаходження: вул. Незалежності, 19, с. Чернелиця, Коломийський район, Івано-Франківська область.
Судове рішення складене 05.05.2026.

Суддя: Федів Л. М.