Справа № 308/13555/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
29 травня 2026 року        місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Шумило Н.Б.
за участю секретаря судового засідання – Дуб В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко Богдан Богданович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить скасувати реєстрацію обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно, шляхом виключення (скасування) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження за № 10952448 від 17.03.2011 року 14:45:22 про арешт нерухомого майна, проведений реєстратором Закарпатська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, накладеного на:- підставі: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 19-21879057 від 15.03.2011, МВ ДВС Ужгородського МРУЮ; об`єкт обтяження: невизначене майно, Все майно.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом у реєстрі за № 4-642 від 16.11.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої ужгородської державної нотаріальної контори – Митровка В.М., на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, Данюк Л.В., 22 грудня 2004 року за № 1457, спадкоємцем зазначеного у цьому заповіті майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є донька – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Спадщину на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 (одної другої) частки квартира, що розташована в АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого міським фондом комунального майна м. Ужгорода, 23.11.1994 року згідно з розпорядження від 23 листопада 1994 року за № 50, зареєстрованого в КП «БТІ м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області та записано в реєстрову книгу за № 6533. Вказана квартира складається з двох кімнат, загальною площею (кв.м.) – 56,00, житловою площею (кв.м.) - 31.9. 
Відповідно до витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 104088993 від 16.11.2017 року, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частку вказаної квартири, що перебуває у спільній сумісній власності.
Зазначає, що інша частка у розмірі 1/2 на вказану квартиру належить брату - ОСОБА_3 , який успадкував вказану частку за померлою матір`ю ОСОБА_4 , у відповідності до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, оскільки на час смерті спадкодавця він був зареєстрований за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 .
На вказану частку брат ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом -не отримував.
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер брат позивачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За померлим братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , у Першій ужгородській державній нотаріальній конторі була заведена (зареєстрована) спадкова справа. 
Відповідно до довідки Першої ужгородської нотаріальної контори за вих. № 240/02/14- 43/2025 від 07.08.2025 року, згідно матеріалів спадкової справи №43/2025 р. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що на день смерті постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємцем, яка подала заяву на прийняття спадщини, є його сестра - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Під час видачі свідоцтва на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, що розташована у АДРЕСА_1 , державним нотаріусом ОСОБА_5 було повідомлено, що на все майно накладене обтяження зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 
У зв`язку з наведеним заявник звернувся до адвоката Бойка Б.Б. за правовою допомогою, та попросив їх зробити адвокатський запит аби отримати інформацію щодо можливого порушення її прав. Адвокатом Бойко Б.Б. було сформовано інформаційну довідку про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №438080371 від 04.08.2025 року з якої позивачу стало відомо, що за померлим на все майно, накладене обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за № 19-21879057 від 15.03.2011, МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, за реєстром: - тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 10952448; зареєстровано: 17.03.2011 14:45:22 за № 10952448 реєстратором: Закарпатська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, 46, (0312) 61-92-55, 61-24-71, 61-92-44, 61-92-11 (факс); підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 19-21879057, 15.03.2011, МВ ДВС Ужгородського МРУЮ; об`єкт обтяження: невизначене майно, Все майно; Власник: ОСОБА_3 , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; Обтяжувач: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Код: 35045459, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10, тел. (0312) 67-22-70, 61-58-35, 67-23-60 Заявник: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Код: 35045459, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10.
Так сторона позивача дізналася, що у провадженні Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 21879057, стягувач - ПІБ: ОСОБА_2 , боржник - ОСОБА_3 . Дата відкриття: 13.10.2010 Стан ВП: Завершено. Вказане виконавче провадження стосувалося ОСОБА_3 по виконавчому листу №2п-7563/10 виданого 21.09.2010 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області стосовно стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам відносно ОСОБА_3 по виконавчому листу №2п-7563/10 виданого 21.09.2010 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області стосовно стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 за вих.№ 19-385/11 від 03.05.2012 року, заборгованість із сплати аліментів – з 26.07.2010 року, за період з 26.07.2010р. по 30.04.2012р. підлягало до сплати аліментів на суму -6358,08 грн; за період з 26.07.2010р. по 30.04.2012р. борг по аліментах в сумі 6358,08 гривень - не сплачено: Станом на 01.05.2012 року борг по сплаті аліментів становить — 6358,08 гривень. 
Однак позивач зазначає, що у 2012 році її покійний брат звернувся в Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області з позовною заявою про припинення аліментного зобов`язання та про відкликання з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. 
10.07.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області рішенням № 712/8952/2012 (2/712/3707/2012) вирішено: припинити примусове стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 розмірі 300грн., щомісячно на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , присуджених за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2010р. у цивільній справі №2п-7563/10 та виконавчий лист №7563/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліментів в розмірі 300 грн. щомісячно, відкликати з виконання у міському відділі державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції. 
Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження у ВП № 21879057, виконавче провадження закінчено.
Зважаючи на те, що виконавче провадження, у межах якого була прийнята постанова, якою накладений арешт на майно боржника, завершене у зв`язку з скасуванням рішення суду, при завершенні виконавчого провадження не застосовані наслідки, встановлені статтею 38 Закону №606-XIV. 
07 серпня 2025 року адвокатом Бойко Б.Б. був поданий адвокатський запит у Відділ ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вих. № 268-25 від 07.08.2025 року, з урахуванням закінчення виконавчого провадження № 21879057, просив: Прийняти постанову про зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_3 , накладеного в межах виконавчого провадження № 21879057 на підставі постанови про арешт майна боржника від 15.03.2011 року, реєстраційний номер обтяження – 10952448., Однак на вказаний запит відповідь від ДВС – не надійшла.
Після усного звернення позивачки у відділ ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства, їй повідомили про відмову у знятті таких арештів, мотивуючи свою відмову тим, що виконавчі провадження, у рамках яких накладено арешти, завершені. Як вбачається, що жодних дій щодо зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_3 , накладеного постановою від 15.03.2011 року у межах виконавчого провадження № 21879057, державним виконавцем здійснено не було. Таким чином, у даному випадку має місце бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невиконанні ним свого прямого обов`язку – після закінчення виконавчого провадження прийняти постанову про зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_3 , накладеного в межах цього провадження. Внаслідок такої бездіяльності арешт і досі числиться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, хоча законодавчих підстав для його подальшого існування вже немає. Це фактично блокує реалізацію спадкових прав заявника. Заявник є спадкоємцем після смерті свого рідного брата та має право на оформлення належної йому частки спадкового майна. Однак через наявність незнятого арешту на майно спадкодавця заявник не може в повному обсязі реалізувати свої права, гарантовані законом, зокрема отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати право власності у встановленому порядку. Відповідно, заявник позбавлений можливості повноцінно розпоряджатися належною йому за законом часткою спадкового майна.
Наявність вказаних обтяжень перешкоджає позивачці в оформленні спадкових прав та розпорядженні своїм майном, а тому вона змушена звернутись до суду з даною позовною заявою.

Процесуальні дії по справі, заяви сторін
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.10.2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2025 року постановлено клопотання сторони позивача про витребування доказів, - задовольнити. 
Витребувати від Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ – 35045459, місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10), копію матеріалів виконавчого провадження, на підставі яких було винесено постанову про арешт майна № 19-21879057 від 15.03.2011 року, щодо накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_3 . 
Витребувати від Першої ужгородської державної нотаріальної контори (88000, Україна, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Собранецька, будинок, 47, ел. пошта: uzh1.dnk.zk@ifminjust.gov.ua):
- належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
- належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
22.12.2025 на адресу суду від Першої ужгородської державної нотаріальної контори поступили копії спадкових справ після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за № 131/2017 та №43/2025.
На адресу суду 04.03.2026 з Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поступив лист № 17244 від 26.02.2026 року до якого додано копію постанови про відкриття виконавчого провадження №2189057 від 13.10.2010; копію постанови про арешт майна №2189057 від 15.03.2011; копію постанови про закінчення виконавчого провадження №2189057 від 30.11.2012.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2026 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна, та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 29.05.2026 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. При цьому, в матеріалах справи наявна заява представника позивача – адвоката Бойко Б.Б., яка подана через систему «Електронний суд», в якій просить про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання 29.05.2026 повторно не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подавала.
Так, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача рекомендованою кореспонденцією направлялась ухвала про відкриття провадження та судові повістки, які повернулись до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання», та «адресат відсутній».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень сторони позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. 
Третя особа - Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свого повноважного представника в судове засідання 29.05.2026 повторно не направила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, через зареєстрований кабінет в системі «Електронний суд», про причини неявки свого представника, суд не повідомили, заяв про відкладення чи про розгляд за їх відсутності, чи письмових пояснень щодо позову до суду не надходило. 
За наведеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності третьої особи, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому її мати зазначена ОСОБА_9 , копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , з якого слідує що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 уклали шлюб, після укладення шлюбу прізвища чоловіка – ОСОБА_11 , дружини – ОСОБА_11 , та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 4-642 від 16.11.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої ужгородської державної нотаріальної контори – Митровка В.М., на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, Данюк Л.В., 22 грудня 2004 року за № 1457, спадкоємцем зазначеного у цьому заповіті майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 (одної другої) частки квартира, що розташована в АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого міським фондом комунального майна м. Ужгорода, 23.11.1994 року згідно з розпорядження від 23 листопада 1994 року за № 50, зареєстрованого в КП «БТІ м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області та записано в реєстрову книгу за № 6533. Відсутність заборони на вказану частку квартири перевірено.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майног про реєстрацію права власності № 104088993 від 16.11.2017 року, квартира, що за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , розмір її частки 1/2 , підстава виникнення права власності – свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 4-642, виданипй 16.11.2017, видавник Державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, Ужгородський міський нотаріальний округ, Закарпатська обл. 
Також, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 видане 21 жовтня 2024 року.
Відповідно до довідки Першої ужгородської нотаріальної контори за вих. № 240/02/14-43/2025 від 07.08.2025 року, згідно матеріалів спадкової справи №43/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що на день смерті постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємцем, яка подала заяву на прийняття спадщини, є його сестра - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №438080371 від 04.08.2025 року слідує, що за ОСОБА_3 наявні відомості про обтяження, арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 19-21879057, 15.03.2011, МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, реєстраційний номер обтяження: 10952448; зареєстровано: 17.03.2011 14:45:22 за № 10952448 реєстратором: Закарпатська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, 46, (0312) 61-92-55, 61-24-71, 61-92-44, 61-92-11 (факс); об`єкт обтяження: невизначене майно, Все майно; Власник: ОСОБА_3 , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; Обтяжувач: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Код: 35045459, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10, тел. (0312) 67-22-70, 61-58-35, 67-23-60 Заявник: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Код: 35045459, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам відносно ОСОБА_3 по виконавчому листу №2п-7563/10 виданого 21.09.2010 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області стосовно стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 за вих.№ 19-385/11 від 03.05.2012 року, заборгованість із сплати аліментів – з 26.07.2010 року, за період з 26.07.2010р. по 30.04.2012р. підлягало до сплати аліментів на суму -6358,08 грн; за період з 26.07.2010р. по 30.04.2012р. борг по аліментах в сумі 6358,08 гривень - не сплачено: Станом на 01.05.2012 року борг по сплаті аліментів становить - 6358,08 гривень.
Рішенням Колегії суддів палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області від 12 січня 2012 року (справа №711/2-2562/11) вирішено рішення Ужгородського міськрайонного суду від 8 червня 2011 року скасувати, ухваливши нове, яким вимоги ОСОБА_3 задовольнити. Виключити з актового запису про народження 31 січня 2002 року ОСОБА_6 відомості про ОСОБА_3 , як батька цієї дитини (актовий запис № 145 від 8 лютого 2002 року, вчинений відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області).
Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції №394/06.2-22 від 11.04.12 яка адресована ОСОБА_3 повідомлено, що 02 березня 2012 року на виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 12.01.2012 року справа №711/2-2562/11 в актовому записі про народження №145, складеному 08.02.2002 року на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 виключені відомості про батька дитини – гр.. ОСОБА_12 , а також, на підставі заяви матері дитини - ОСОБА_2 були внесені відомості про батька згідно ч.1 ст.135 СКУ.
Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.11.2012, ВП № 21879057, старшим державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Наговським М.М. постановлено виконавче провадження з примусового виконання на підставі виконавчого листа № 2п-7563 виданий 21.09.2010 Ужгородським міськрайонним судом про стягнути аліменти по 300 грн. на двох дітей - закінчити.
У вказаній постанові встановлено, що 10.07.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області прийнято рішення №712/8952/2012 (2/712/3707/2012) про: 1. Припинити примусове стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в розмірі 300 грн., щомісячно на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , присуджених за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2010р. у цивільній справі №2п-7563/10. 2. Виконавчий лист №7563/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліментів в розмірі 300 грн. щомісячно, відкликати з виконання міського відділу державної виконавчої служби ужгородського міськрайонного управління юстиції. 3. В частині припинення аліментного зобов`язання по сплаті на користь ОСОБА_2 заборгованості по аліментах в сумі 6425,84 грн. - відмовити.».
Також, на виконання ухвали суду про витребування доказів надано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , та копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
З наданих копій вказаних спадкових справ вбачається, що після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за заповітом 29.05.2017 в Першу ужгородську державну нотаріальну контору звернулася її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім того, у вказану нотаріальну контору 15.11.2017 надійшла заява ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в якій серед іншого повідомив, що договором між ними, співвласниками, за життя спадкодавця частки у праві спільної сумісної власності не визначалися, та не заперечує проти визначення частки спадкодавця в квартирі АДРЕСА_2 , в розмірі . 16.11.2017 р. ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 
З копії заповіту від 22.12.2004 року складеного та надрукованого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Данюк Лесею Василівною зі слів заповідачки, вбачається, що ОСОБА_4 народжена 16 січня 1937 року на випадок смерті зробила заповітне розпорядження: належну їй на праві приватної власності частку квартири за номером 3-три, що знаходиться у будинку АДРЕСА_3 , заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Згідно наявної копії свідоцтва про право власності на житло від 13.01.1995 квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та сину ОСОБА_3 . 
16.11.2017 державним нотаріусом Першої ужгородської державної нотаріальної контори – Митровка В.М. було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом , яке зареєстровано в реєстрі за № 4-642, спадкоємцем зазначеного у цьому заповіті майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є її донька – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Також встановлено, що 01.04.2025 в Першу ужгородську державну нотаріальну контору звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 звернулася його сестра ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
У відповіді Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 17244 від 26.02.2026 року повідомив, що на виконанні у ВДВС у м. Ужгороді перебувало виконавче провадження АСВП №21879057 з примусового виконання виконавчого листа №2п-7563 від 21.09.2010 р. виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про : «стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в твердій грошовій сумі в ромірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26.07.2010 року і до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». 30.11.2012 року державним виконавцем керуючись п.9 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Строк зберігання матеріалів завершеного виконавчого провадження №21879057 закінчився, матеріали виконавчого провадження знищено.
Також, до вказаної відповіді додано копію постанови про відкриття виконачого провадження від 13.10.2010 ВП №21879057, якою державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2п-7563 виданого 21.09.2010 Ужгородським міськрайонним судом про стягнення аліментів по 300 грн. на двох дітей, боржник – ОСОБА_3 , стягувач – ОСОБА_2 .
Копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.03.2011 у ВП №21879057 підтверджується, що старшим державним виконавцем Юрченко В.В. міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції постановлено накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 .
Крім того, додано копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.11.2012 у ВП №21879057.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).
Відповідно до частин першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В частині другій вказаної статті перелічено способи захисту цивільних прав та інтересів.
Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст.13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
В силу ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Частинами першою і другою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 
А у відповідності до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи позивачу на праві власності належиь частка квартири що розташована в АДРЕСА_1 . 
Окрім того, з копії свідоцтва про право власності на житло від 13.01.1995 вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та сину ОСОБА_3 .
З копії спадкової справи за померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 вбачається що у Першій ужгородській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 43/2025.
Відповідно до частини першої статті 1268, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
В силу ч. 1- 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Так, з матеріалів спадкової справи № 43/2025 встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулася лише його сестра ОСОБА_1 , позивач у справі. 
Позивач звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що через наявність незнятого арешту на майно спадкодавця, не може в повному обсязі реалізувати свої права, гарантовані законом, зокрема отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати право власності у встановленому порядку.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №438080371 від 04.08.2025 року за ОСОБА_3 наявні відомості про обтяження, арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 19-21879057, 15.03.2011, МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, реєстраційний номер обтяження: 10952448; зареєстровано: 17.03.2011 14:45:22 за № 10952448 реєстратором: Закарпатська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України; об`єкт обтяження: невизначене майно, Все майно; Власник: ОСОБА_3 , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; Обтяжувач: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції; Заявник: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Код: 35045459, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10.
Так, постановою від 15.03.2011 у ВП №21879057 старшого державного виконавця Юрченко В.В. міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 .
При цьому, у наданій суду відповіді Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 17244 від 26.02.2026 року повідомив, що на виконанні у ВДВС у м. Ужгороді перебувало виконавче провадження АСВП №21879057 з примусового виконання виконавчого листа №2п-7563 від 21.09.2010 р. виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про : «стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в твердій грошовій сумі в ромірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26.07.2010 року і до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». 30.11.2012 року державним виконавцем керуючись п.9 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями)майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року в справі №712/12136/18(провадження № 61-4726сво19).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18(провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому, орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Так, позивач не є боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, накладено арешт на майно її померлого брата, а тому належним захистом її прав буде звернення до суду з позовом про зняття з нього арешту.
Статтею 50 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент прийняття постанови, далі по тексту - Закон №606-XIV) передбачені наслідки завершення виконавчого провадження.
Так, відповідно до частини 1 статті 50 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
Така ж норма продовжує діяти згідно пункту 1 частини 1 статті 40 Закону №1404-VIII, якою передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Частина 2 ст. 50 Закону № 606-XIV в редакції від 08.03.2011 року визначала, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. 
Отже, з огляду на закінчення виконавчого провадження ВП №21879057, накладений арешт у його межах підлягав скасуванню. Однак, як встановлено судом, арешт з майна боржника ОСОБА_3 , який накладено постановою від 15.03.2011 року у межах виконавчого провадження № 21879057, державним виконавцем скасовано не було. 
Арешт нерухомого майна є перешкодою у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.
Закон України «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту.
Так, у частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 
Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. 
При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) (GC), № 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).
Вирішуючи даний спір, суд виходить із встановлених фактів, а саме, з того, що позивач є власником частки квартири, яка розташована в АДРЕСА_1 , подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата, проте наявність незнятого арешту на його майно у закінченому виконавчому провадженні, перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права, гарантовані законом, вчиненню нотаріальних дій, та можливості повноцінно розпоряджатися належною їй за законом часткою спадкового майна, зокрема оформити право власності.
За наведеного, суд приходить до висновку що підстав для продовження обтяження на майно померлого ОСОБА_3 у закінченому виконавчому провадженні немає, а тому право позивача як спадкоємця за законом підлягає судовому захисту, а позовні вимоги в частині скасування обтяження у вигляді арешту на майно обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про обтяження суд зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.
Суд зазначає, що рішення про зняття арешту є самостійною та достатньою підставою для внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно відомостей про припинення відповідних обтяжень.
Таким чином вимоги щодо виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження задоволенню не підлягають.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про часткове задоволення позову.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Керуючись ст. ст. 13, 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна, – задовольнити частково.
Скасувати обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 19-21879057, 15.03.2011, МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, зареєстровано 17.03.2011 14:45:22 за № 10952448 реєстратором Закарпатська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження: невизначене майно, Все майно.
В задоволенні решти позовних вимог відмовими.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ідентифікаційний номер невідомо, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10, код ЄДРПОУ 35045459.

Повне заочне рішення суду складено – 03 червня 2026 року. 

Суддя Ужгородського міськрайонного 
суду Закарпатської області Н.Б. Шумило