Справа № 212/15000/25 
2/212/1916/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року Покровський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді - Козлов Ю.В.
за участю секретаря судового засідання - Кучеренко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Єнакієвської міської ради, Донецької обласної військової адміністрації про визначення права власності на нерухоме майно,-
ВСТАНОВИВ:

В провадження Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вище вказана позовна заява. 
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 на підставі договору міни від 20.04.1998 року, зареєстрованому Єнакієвською Товарною біржею «ДОПОМОГА», про що зроблено запис в Журналі реєстрації біржових угод № 147/98 від 20.04.1998 року, належить житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в   АДРЕСА_1 загальною площею 38,86 кв.м, житловою площею 22,79 кв.м., розташований на земельній ділянці, загальна площа якої складає 922,0 кв.м. Право власності на вищезазначене домоволодіння позивачем було зареєстровано в КП «Єнакіївське міжміське БТІ» 23.04.1998 року у реєстровій книзі № 3, але інформація про реєстрацію зазначеного права власності не була внесена до Державного реєстру речових прав на майно, оскільки реєстру на той час ще не існувало. .
Позивачу стало відомо, що внаслідок військових дій, спричинених агресією російської федерації проти України, належне йому домоволодіння було пошкоджено. Для отримання компенсації для відновлення об`єктів нерухомого майна, так і для отримання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна необхідною є наявність інформації про об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, подав заяву про державну реєстрацію прав від 25.07.2025 р., реєстраційний номер заяви: 68112761, проте у здійсненні реєстрації права власності позивачу було відмовлено на підставі Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 80740953 від 09.09.2025 р., винесеного державним реєстратором прав на нерухоме майно Ротар І.В. Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, з тих підстав: завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, з тих підстав: завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Встановлено наявність обставин, які є підставою для такої відмови подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Звернення до суду з позовом є єдиною можливістю позивача відновити порушені права.
Ухвалою суду від 30.01.2026 позов залишено без руху. 
Ухвалою суду від 16.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 31.03.2026 за правилами загального позовного провадження. 
31.03.2026 у судовому засідання, розгляд справи було відкладено на 21.04.2026. 
21.04.2026 справу було знято з розгляду на 28.04.2026.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 28.04.2026 у справі залучено співвідповідача та відкладено розгляд справи на 20.05.2026.
05.05.2026 від представника Донецької обласної державної адміністрації надійшов відзив, де зазначено, що вони не є належними відповідачами та проти задоволення позову заперечують.
20.05.2026 справу було знято з розгляду на 25.05.2026.
Ухвалою суду від 25.05.2026 закрито підготовче судове засідання, призначено судове засідання на 05.06.2026.
Позивач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Представник Донецької обласної державної адміністрації просив розглядати справу у його відсутність та на підставі поданого відзиву. 
Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом було встановлено, що на підставі договору міни від 20.04.1998 року, зареєстрованому Єнакієвською Товарною біржею «ДОПОМОГА», про що зроблено запис в Журналі реєстрації біржових угод № 147/98 від 20.04.1998 року, належить житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в   АДРЕСА_1 загальною площею 38,86 кв.м, житловою площею 22,79 кв.м., розташований на земельній ділянці, загальна площа якої складає 922,0 кв.м., про що було зроблено відмітку на договорі, згідно відбитку штампу КП «Єнакіївське міжміське БТІ» 23.04.1998 року у реєстровій книзі № 3 (а.с. 11,5-6) 
ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою : АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 22.05.2024 ВПО та копією паспорту, наразі фактично проживає у АДРЕСА_3 (а.с. 8-9,10). 
Рішенням державного реєстратора № 83740953 від 09.09.2025 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з огляду на те, що позивачем не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Встановлено наявність обставин, які є підставою для такої відмови подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (а.с.7).

Оцінка суду.
Відповідно до частини 1 статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Згідно роз`яснень, наведених у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. 
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України ).
Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач набув право власності на спірне домоволодіння на підставі договору міни від 20.04.1998 року, укладеного та зареєстрованого у встановленому на той час порядку. Зазначене право було також зареєстровано КП «Єнакіївське міжміське БТІ» 23.04.1998 року, що підтверджується наявними у справі доказами.
На момент набуття позивачем права власності державна реєстрація речових прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не здійснювалася, а тому відсутність відомостей про спірне майно у вказаному реєстрі сама по собі не свідчить про відсутність у позивача права власності.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі, якщо їх реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
Відмова державного реєстратора у проведенні державної реєстрації права власності фактично унеможливлює реалізацію позивачем належного йому права власності та свідчить про невизнання такого права, що відповідно до ст. 392 ЦК України є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання права власності.
Доказів того, що право власності позивача на спірний житловий будинок припинилося, було оспорене іншими особами або визнане недійсним у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами є обґрунтованими та підлягають задоволенню
Що стосується відзиву, то тут слід заначити наступне.
Суд також враховує доводи відзиву, поданого Донецькою обласною державною адміністрацією, щодо її неналежності як відповідача у даній справі. Разом з тим, ухвалою суду від 28.04.2026 до участі у справі було залучено саме Донецьку обласну військову адміністрацію як співвідповідача. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 68/2022 Донецька обласна державна адміністрація набула статусу обласної військової адміністрації, а тому зазначені суб`єкти мають один код ЄДРПОУ та є однією юридичною особою публічного права, яка в умовах воєнного стану здійснює повноваження як обласної державної адміністрації, так і обласної військової адміністрації. Відтак подання відзиву від імені Донецької обласної державної адміністрації не свідчить про участь у справі іншої особи та не впливає на правильність вирішення спору по суті.
Суд критично оцінює доводи Донецької обласної державної адміністрації про те, що позивач повинен був оскаржувати виключно рішення державного реєстратора про відмову у проведенні реєстраційних дій. Сам по собі факт наявності рішення державного реєстратора про відмову в державній реєстрації права власності не усуває наявності спору щодо підтвердження належного позивачу права та не позбавляє особу права на звернення до суду із позовом про визнання права власності у порядку статті 392 ЦК України. Суд враховує, що у даному випадку позивач звернувся до суду не з метою набуття права власності, а з метою підтвердження права, яке виникло раніше на законних підставах та належним чином було зареєстроване відповідно до законодавства, чинного на момент його виникнення. Відмова державного реєстратора фактично створила перешкоди у реалізації позивачем правомочностей власника та унеможливила внесення відомостей про належне йому майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За таких обставин суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є належним та ефективним, оскільки саме судове рішення здатне усунути правову невизначеність щодо належності спірного майна позивачу та забезпечити можливість реалізації ним права власності у повному обсязі.
Крім того, суд зазначає, що задоволення вимог про скасування рішення державного реєстратора саме по собі не вирішувало б питання підтвердження належності позивачу права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, оскільки предметом даного спору є не перевірка законності дій державного реєстратора, а встановлення та підтвердження існуючого права власності позивача на нерухоме майно, набутого до запровадження сучасної системи державної реєстрації речових прав. Тому посилання відповідача на можливість оскарження рішення державного реєстратора не спростовує наявності у позивача права на судовий захист шляхом пред`явлення позову про визнання права власності.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У той же час, враховуючи відсутність провини відповідачів у виниклих правовідносинах, суд приходить до висновку, що судові витрати належить покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у в АДРЕСА_1 загальною площею 38,86 кв.м, житловою площею 22,79 кв.м., розташований на земельній ділянці, загальна площа якої складає 922,0 кв.м.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 .
Відповідач: Єнакієвська міська рада, Код ЄДРПОУ - 33984581, місцезнаходження за адресою : Донецька область, м. Єнакієве, площа Леніна, 7.
Відповідач: Донецька обласна військова адміністрація, Код ЄДРПОУ - 00022473, місцезнаходження за адресою : 84306, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 6.

Суддя: Ю. В. КОЗЛОВ