Справа № 2-191/11 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О. 
Провадження № 22-ц/811/2773/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 травня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.,
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Костюк С.О.
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , 
представника ТОВ «Консалт Солюшн» - Воронцової Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 30 липня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання,-
ВСТАНОВИВ:

08 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив зобов`язати державного виконавця або іншу уповноважену посадову особу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції скасувати арешт майна боржника та заборону його відчуження на все майно належне ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2012 у виконавчому провадженні № 34456234.
В обгрунтування вимог скарги покликається на те, що 10 лютого 2012 року Сихівським районним судом м. Львова задоволено позов ПАТ «Ерсте Банк» та стягнуто з солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 7191693,81 грн. боргу, а також судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду у розмірі 1820 грн. 03 серпня 2012 року на виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова у справі №2-191/11 були видані виконавчі листи. 04.10.2012р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Ховряк Ж.А. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1  21 березня 2014 року ухвалою Сихівського районного суду м. Львова було замінено сторону стягувача з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк» у виконавчих листах № 2-191/11, виданих цим же судом 03 серпня 2012 року. 27.06.2014р. державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на момент проведення виконавчих дій). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.11.2023 вбачається, що нерухоме майно ОСОБА_1 зареєстровано арешт, підстава обтяження постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження та з сайту «Дія» відсутня інформація про відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 . Відсутність відкритих виконавчих проваджень встановлена постановою Верховного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-191/11 (провадження № 61-6877св22). 15.11.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного регіонального управління юстиції (м. Львів) із заявою про зняття арешту у виконавчому провадженні ВП 34456234. Згідно п.20 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) постанова про скасування заходів примусового виконання виноситься тим виконавцем, який виносить постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, тобто в даному випадку Відділу примусового виконання рішень. Відділ примусового виконання рішень в листі від 30.11.2023р. повідомив, що матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання. Стягнення за виконавчим документом не здійснювалось. У матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо виділення в окреме провадження державним виконавцем постанови про стягнення з боржника виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження. Оскільки виконавчий лист повторно до примусового виконання не пред`являвся і строки пред`явлення його до виконання закінчилися, збереження арештів, накладених державним виконавцем з метою виконання судового рішення за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_1 . З наведених підстав просить зобов`язати державного виконавця або іншу уповноважену посадову особу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного регіонального управління юстиції (м. Львів) скасувати арешт майна боржника та заборону його відчуження на все майно належне ОСОБА_1 ,  накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2012р. у виконавчому провадженні №34456234.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 30 липня 2025р.у задоволенні скарги ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця або іншу уповноважену посадову особу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного регіонального управління юстиції (м. Львів) скасувати арешт майна боржника та заборону його відчуження на все майно належне ОСОБА_1 ,  накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2012р. у виконавчому провадженні №34456234– відмовлено.
Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт зазначає, що в даному випадку невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи полягає у тому, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування арешту майна суперечить обставинам справи щодо відсутності діючого виконавчого провадження більше 10 років; перебування стягувача в стані припинення (ліквідації); відсутності рішення суду про заміну стягувача; спливу 3 років з моменту поновлення судом строку пред`явлення виконавчого документа, протягом яких виконавчий документ не був пред`явлений до виконання.На даний час заборгованість ОСОБА_1  перед ТОВ «Консалт Солюшенс» за кредитним договором № 014/3530/2/17263 від 09.06.2008 р. та договором поруки № 014/3530/2/17263/4 від 09.06.2008 р. відсутня. Заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Консалт Солюшенс» в межах справи № 2-191/11 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 900 098,10 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення 7 191 693,81 грн/ заборгованості за договором кредиту та поруки, а також судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду у розмірі 1 820 грн. - відсутня.
З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.
Представник Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Тарабан О.О. направила на адресу суду клопотання від 15.12.2025р., згідно якого у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання, просить проводити розгляд справи № 2-191/11 за її відсутності.
Представник Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Бондаренко М.Г. направила на адресу суду заяву від 11.12.2025р., згідно якої просила розгляд справи № 2-191/11 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30.07.2025 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця, у судовому засіданні, що призначено на 15.12.2025 о 15:30 год., здійснювати без участі представника ПАТ «Фідобанк».
Представник ТОВ «Консалт Солюшенс» Коваленко С.О. направив на адресу суду заяву від 04.12.2025р., в якій повідомив про те, що 03 лютого 2021 року ТОВ «Консалт Солюшенс» та ПАТ «Фідобанк» уклали договір про відступлення прав вимоги № GL1N019277_205/1, посвідчений приватним нотаріусом Толочко Я. М. та зареєстрований в реєстрі за № 28, за умовами якого ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло право вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2025 року у справі №2-191/11 постанову Львівського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року в частині вирішення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну стягувача у виконавчих листах №2-191/11, виданих 19 липня 2017 року Сихівським районним судом м.Львова скасовано, ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 19 грудня 2023 року залишено в силі. Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих листів скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих листів задоволено. Видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (ЄДРПОУ 42251700) дублікати виконавчих листів № 2-191/11, виданих 19 липня 2017 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 900 098,10 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення 7 191 693,81 грн заборгованості за договором кредиту та поруки, а також судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду у розмірі 1 820 грн, щодо боржників. 07 листопада 2025 р. між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_1 підписано Договір про розірвання договору поруки, відповідно до якого сторони домовились про розірвання договору поруки № 014/3530/2/17263/4 від 09.06.2008 р., ТОВ «Консалт Солюшн» підтверджує повну відсутність будь-яких фінансових та майнових претензій до ОСОБА_1 як на теперішній час, так і на майбутнє відносно виконання умов кредитного договору та договору поруки, підтверджує повне припинення зі свого боку як в теперішній час, так і в майбутньому будь-яких дій, направлених на примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, підтверджує на даний час відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Консалт Солюшенс» за кредитним договором № 014/3530/2/17263 від 09.06.2008 р. та договором поруки № 014/3530/2/17263/4 від 09.06.2008 р. У зв`язку з відсутністю заборгованості у ОСОБА_1 , відсутня й необхідність у збереженні арешту, накладеного у виконавчому провадженні з метою стягнення цієї заборгованості. Враховуючи вищенаведене, ТОВ «Консалт Солюшенс» не заперечує щодо задоволення скарги ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця або іншої уповноваженої посадової особи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного регіонального управління юстиції (м. Львів) скасувати арешт майна боржника та заборону його відчуження на все майно належне ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2012р. у виконавчому провадженні №34456234.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – Попельчука С.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ТОВ «Консалт Солюшенс» Воронцової Я.В., яка не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лишена підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 1 та 2 статті 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ,організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.
Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з положеннями статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з пунктом 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України 
№ 606-ХІV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606-ХІV).
Відповідно до частини першої статті 22 Закону№ 606-ХІV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 
1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, – протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи – протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з частиною першою статті 30 Закону № 606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження – згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу – згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, – згідно із статтею 48 цього Закону.
Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (частина перша статті 57 Закону№ 606-ХІV). 
Законом № 1404-VIII в редакції, чинній на момент звернення заявника до виконавчої служби із заявою про зняття арешту, у статті 59 цього Закону визначено випадки, коли арешт з майна та коштів боржника знімається постановою державного виконавця чи постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. В той же час, частиною п`ятої наведеної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Законом № 1404-VIII не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення. 
Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).
Тобто гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних чи приватних виконавців.
Згідно з частиною 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що звернення до суду зі скаргою та зобов`язання державного виконавця або іншу уповноважену посадову особу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції скасувати арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 та заборону на його відчуження є передчасним, оскільки ТОВ «Консалт Солюшенс» впродовж тривалого часу намагається отримати статус стягувача при виконанні рішення суду від 10 лютого 2012 року, що свідчить про наявність спору щодо стягувача, щодо якого відсутнє остаточне рішення. 
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
10 лютого 2012 року Сихівським районним судом м. Львова задоволено позов ПАТ «Ерсте Банк» та стягнуто з солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 7191693,81 грн. боргу, а також судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду у розмірі 1820 грн.
03 серпня 2012 року на виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова у справі №2-191/11 були видані виконавчі листи.
04.10.2012р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Ховряк Ж.А. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Номер інформаційної довідки: 353629341 Дата, час формування: 08.11.2023 17:18:36 Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Тип обтяження: арешт нерухомого майна Реєстраційний номер обтяження: 13081594 Зареєстровано: 05.10.2012 11:14:50 за № 13081594 реєстратором: Львівська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена 149-Ю, (032) 232-72-82 Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 34456234, 04.10.2012, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, державний виконавець Ховряк Ж.А., 235-02-80 Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. Власник: ОСОБА_1 Обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Код: 34942940, 79000, Львівська обл., м. Львів, вул. Шашкевича, 1, тел. (0322) 242-12-90, 242-12-92, 242-12-93 Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Код: 34942940, 79000, Львівська обл., м. Львів, вул. Шашкевича, 1.
21 березня 2014 року ухвалою Сихівського районного суду м. Львова було замінено сторону стягувача з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк» у виконавчих листах № 2-191/11, виданих цим же судом 03 серпня 2012 року, а 27.06.2014р. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на момент проведення виконавчих дій).
03 лютого 2021 року ТОВ «Консалт Солюшенс» та ПАТ «Фідобанк» уклали договір про відступлення прав вимоги № GL1N019277_205/1, посвідчений приватним нотаріусом Толочко Я. М. та зареєстрований в реєстрі за № 28, за умовами якого ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло право вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . 
Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2025 року у справі № 2-191/11 провадження № 61-17336св24 постанову Львівського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року в частині вирішення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну стягувача у виконавчих листах № 2-191/11, виданих 19 липня 2017 року Сихівським районним судом м. Львова скасовано, ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 19 грудня 2023 року - залишено в силі. 
Ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 19 грудня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих листів скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих листів задоволено. Видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (ЄДРПОУ 42251700) дублікати виконавчих листів № 2-191/11, виданих 19 липня 2017 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 900 098,10 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення 7 191 693,81 грн заборгованості за договором кредиту та поруки, а також судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду у розмірі 1 820 грн, щодо боржників.
07 листопада 2025 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_1 підписано Договір про розірвання договору поруки, відповідно до якого «Сторони домовились про розірвання Договору поруки № 014/3530/2/17263/4 від 09.06.2008 р.
Кредитор підтверджує повну відсутність у Кредитора будь-яких фінансових та майнових претензій до Поручителя як на теперішній час, так і на майбутнє відносно виконання Поручителем умов Кредитного договору № 014/3530/2/17263 від 09.06.2008 р. та Договору поруки № 014/3530/2/17263/4 від 09.06.2008 р. 
Кредитор підтверджує повне припинення зі свого боку як в теперішній час, так і в майбутньому будь-яких дій, направлених на примусове стягнення з Поручителя заборгованості за Кредитним договором № 014/3530/2/17263 від 09.06.2008 р. та Договором поруки № 014/3530/2/17263/4 від 09.06.2008 р.». 
Отже, на даний час заборгованість ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» за кредитним договором № 014/3530/2/17263 від 09.06.2008 р. та договором поруки № 014/3530/2/17263/4 від 09.06.2008 р. відсутня.
З огляду на укладення 03 лютого 2021 року між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», договору про відступлення прав вимоги № GL1N019277_205/1, за умовами якого ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 , заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Ерсте Банк» на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 лютого 2012 року про солідарне стягнення на користь ПАТ «Ерсте Банк» 900 098,10 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення 7191693,81 грн. заборгованості за договором кредиту та поруки, а також судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду у розмірі 1 820 грн. - відсутня. 
У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 заборгованості перед ТОВ «Консалт Солюшенс» відсутня й необхідність у збереженні арешту, накладеного у виконавчому провадженні з метою стягнення заборгованості. 
Представник ТОВ «Консалт Солюшенс» Воронцова Я.В. даючи пояснення в режимі відео конференції в суді апеляційної інстанції не заперечувала щодо задоволення скарги ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця або іншої уповноваженої посадової особи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного регіонального управління юстиції (м. Львів) скасувати арешт майна боржника та заборону його відчуження на все майно належне ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2012р. у виконавчому провадженні №34456234.
Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з частиною другою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Заперечуючи щодо задоволення скарги, представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції послався на відсутність постанови про закінчення виконавчого провадження та відсутність підстав для зняття арешту, оскільки повернення виконавчого листа стягувачу не є підставою для зняття арешту. 
Матеріалами справи підтверджується, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Ховряк Ж.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .
Дійсно, на момент повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені законом підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених частиною першою статтею 47 Закону №606-Х1У, не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. 
А відтак, державний виконавець правомірно не зняв арешт, накладений 04.10.2012р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Ховряк Ж.А., якою була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що збереження арешту майна, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності майнових претензій до боржника з боку стягувача та за відсутності відкритих виконавчих проваджень, є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння своїм майном.
Арешт майна є заходом, який забезпечує збереження майна боржника з метою реального виконання судового рішення, що підлягає примусовому виконанню. В ситуації, коли немає будь-якої можливості відновити виконавче провадження, відпадає і сама правова мета збереження арешту - забезпечення виконання судового рішення в примусовому порядку. Збереження арешту, накладеного на майно боржника, за таких умов свідчить, що особа позбавляється можливості вільно розпоряджатися своїм майном (у тому числі майном, набутим після винесення державним виконавцем постанови про арешт майна) без існування для цього правової мети, оскільки сам факт існування арешту не призведе до реального поновлення прав кредитора. За таких обставин особа змушена нести надмірний індивідуальний тягар.
Отже, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника за відсутності відкритого виконавчого провадження та за відсутності майнових претензій з боку кредитора, ТОВ «Консалт Солюшенс», який підтвердив повне припинення як в даний час так і в майбутньому будь – яких дій, направлених на примусове стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Подібного підходу притримується Верховний Суд у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц
(провадження № 61-12997св21), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21).
Врахувавши усталену практику ЄСПЛ, яка є обов`язковою для застосування національними судами, колегія суддів вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника за відсутності виконавчого провадження, яке знищене, та за відсутності майнових претензій з боку стягувача, який, з огляду на відсутність в даний час та в майбутньому майнових претензій, не заперечував щодо скасування арешту, призводить до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Згідно з п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 липня 2025р. задовольнити.
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 липня 2025р. про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця або іншу уповноважену посадову особу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного регіонального управління юстиції (м. Львів) скасувати арешт майна боржника та заборону його відчуження на все майно належне ОСОБА_1 ,  накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2012р. у виконавчому провадженні №34456234 - скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.
Зобов`язати державного виконавця або іншу уповноважену посадову особу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного регіонального управління юстиції (м. Львів) скасувати арешт майна боржника та заборону його відчуження на все майно належне ОСОБА_1 ,  накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2012р. у виконавчому провадженні №34456234.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 06 травня 2026 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 
Судді: О.М. Ванівський 
Р.П. Цяцяк