ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/13379/25 
№ провадження 1-кп/646/692/2026 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року        місто Харків  

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі
судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді: 
прокурор Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 ,
потерпіла ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025221140001098 від 05 листопада 2025 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Санкт-Петербург Російської Федерації, громадянки України, незаміжньої, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , несудимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, 
ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

03.11.2025 у період часу з 14:27 години до 15:00 години, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 перебувала у приміщенні торгівельного залу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Трейд», ЄДРПОУ: 30512339, розташованого за адресою: проспект Аерокосмічний, будинок 178, місто Харків Харківської області, де побачила на полиці торговельного залу мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 14 Pro 5 G», кольору «Green», в чохлі чорного кольору, який залишила ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У цей час у ОСОБА_5 виник раптовий, корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного вище мобільного телефону.
Далі, з метою реалізації свого раптового, корисливого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного особистого збагачення, уважаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу взяла з полиці торговельного залу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Трейд» та таким чином вкрала мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 14 Pro 5 G», кольору «Green», в чохлі чорного кольору, який належить ОСОБА_4 , вартістю 11 841,22 гривень, після чого сховала його собі до кишені та покинула місце скоєння кримінального правопорушення.
Після чого, ОСОБА_5 вийшла за територію магазину та розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 11 841,22 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України – таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Судом було роз`яснено ОСОБА_5 суть обвинувачення і з`ясовано, чи зрозуміле воно їй, чи визнає вона себе винуватою і чи бажає давати показання.

Обвинувачена ОСОБА_5 пояснила суду, що чітко розуміє, що її обвинувачено за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, її дії кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачена зазначила, що повністю визнає себе винною у пред`явленому обвинуваченні, визнає фактичні обставини кримінального правопорушення стосовно часу, місця, способу вчинення та буде давати показання.
На виконання вимог статті 349 Кримінального процесуального кодексу України судом з`ясовано думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження. 

Прокурор заявила клопотання про застосування положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України та просила суд не досліджувати обставини справи у повному обсязі, оскільки обвинувачена фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прокурор просила суд обмежитись, окрім допиту обвинуваченої, дослідженням письмових матеріалів провадження, що характеризують особу ОСОБА_5 , а також письмових матеріалів, які стосуються речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.
Потерпіла ОСОБА_4 надала суду заяву, у якій просила розглянути кримінальне провадження без її участі; зазначила, що не заперечує проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому частиною третьою статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, положення та наслідки якої їй зрозумілі. Також, просила призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_5 на розсуд суду.
Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_6 не заперечували проти такого порядку встановлення обставин справи та підтвердження їх доказами.
Приймаючи до уваги, що обвинувачена винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю та беззаперечно, фактичні обставини справи не оспорюються, суд за згодою учасників кримінального провадження, які уважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб і інші обставини скоєння кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу, мотиви кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності, уважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі письмові докази відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, обмежившись допитом обвинувачуваної, дослідженням письмових матеріалів провадження, що характеризують особу ОСОБА_5 , стосуються речових доказів та судових витрат.
Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачена правильно розуміє зміст фактичних обставин, які нею не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою вину у пред`явленому обвинуваченні за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України. Зазначила суду, що у листопаді 2025 року прийшла до супермаркету «Клас» за покупками. Під час перебування в магазині вона побачила на полиці в кошику мобільний телефон марки Redmi 14 Pro ніжно-блакитного кольору та забрала його. Через деякий час, напередодні Нового року, їй зателефонували працівники поліції. ОСОБА_5 повідомила, що телефон знаходиться у неї, а коли прибула до відділення поліції, повернула його. У вчиненому щиро розкаялася та зазначила, що в майбутньому ні в якому разі так більше не вчинить.

Окрім безпосередньо отриманих під час судового розгляду показань обвинуваченої у судовому засіданні було досліджено документи, що характеризують її особу.

Згідно із довідкою № 25344454096933798297, наданою на вимогу слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, ОСОБА_5 не має непогашеної чи незнятої в установленому законом порядку судимості.
Як встановлено з відповіді КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер № 3» № 6201 від 22 грудня 2025 року, ОСОБА_5 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до установи не зверталась.
Згідно із відповіддю № 9727, наданою 11 грудня 2025 року КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня», ОСОБА_5 на диспансерному (профілактичному) обліку в установі не перебуває.

Відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Обвинувачена не заперечує допустимість та належність доказів, представлених стороною обвинувачення, а так само і не оспорює фактичні обставини.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, доведена повністю, просила суд визнати обвинувачену винною у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення; призначити покарання обвинуваченій у виді позбавлення волі строком, визначеним нижньою межею санкції частини статті; уважала за можливе застосувати положення статті 75 Кримінального кодексу України та звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Захисник ОСОБА_6 просив визнати обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття ОСОБА_5 , повне визнання останньою своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також урахувати, що остання раніше не судима; просив призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень статті 69 Кримінального кодексу України.

ІІІ. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд уважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, досліджених у судовому засіданні, та які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд уважає їх достатніми для визнання обвинуваченої винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, за яким вона обвинувачується.
Ураховуючи зібрані у справі докази та встановлені фактичні обставини, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 слід визнати винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та кваліфікувати її дії за:
-частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану.
IV. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Згідно із статтею 66 Кримінального кодексу України обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття ОСОБА_5 та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, визначених статтею 67 Кримінального кодексу України, не встановлено.
V. Мотиви призначення покарання

Відповідно до частини другої статті 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При визначенні розміру покарання суд керується вимогами статей 65 – 67, 70 Кримінального кодексу України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що характеризують злочин (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Ураховуючи межі судового розгляду, визначені статтею 337 Кримінального процесуального кодексу України, суд не вправі погіршувати становище обвинуваченого, у тому числі, в частині обставин, що обтяжують покарання.

У відповідності до положень статті 12 Кримінального кодексу України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою, є тяжким злочином.
Суд ураховує, що ОСОБА_5 щиро розкаялась у скоєному; незнятої чи непогашеної в установленому законом порядку судимості не має; на обліку у лікаря-нарколога не перебуває; незаміжня; офіційно непрацевлаштована.
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даних про її особу, способу вчинення кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих, а також, інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої призначити їй покарання за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком, визначеним нижньою межею встановленою санкцією частини статті.
Згідно із абзацом першим частини першої, частинами третьою та четвертою статті 75 Кримінального кодексу України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Керуючись приписами абзацу першого частини першої, частинами третьою та четвертою статті 75, частинами першою та третьою статті 76 Кримінального кодексу України, суд уважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробування з покладенням відповідних обов`язків.
Саме така міра покарання, на переконання суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною та достатньою для виправлення підсудної та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

VII. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не обирався.
З матеріалів справи встановлено, що у кримінальному провадженні наявні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 16825 від 24 листопада 2025 року, які, відповідно до частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду у розмірі 11 841,00 гривень.
Цивільний позов не заявлений.
Викривач у кримінальному провадженні відсутній, тому розмір пропонованої винагороди викривачу не визначався.
Підстави для застосування заходів кримінально правового характеру щодо юридичної особи відсутні.
В ході досудового розслідування перекладач не залучався.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 03.12.2025 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні:
-диск «DVD-R», біло-синього кольору, з написом «DVD-R 4,75Mb 16X», на частині якого є маркування «Alerus».
Постановою слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 09.12.2025 визнано речовим доказом:
- телефон світло-блакитного кольору марки «Xiaomi», моделі «Redmi», з іmei: НОМЕР_1 , іmei2: НОМЕР_2 , який згідно із зберігальною розпискою 11 грудня 2025 року повернуто потерпілій ОСОБА_4 .

Долю речових доказів, слід вирішити відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 368, 370, 374 та 395 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання увиді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі частини першої статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
На підставі частин третьої та четвертої статті 75 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_5 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
На підставі частини першої та пунктів 2), 3) та 4) частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса» витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 16825 від 24 листопада 2025 року у розмірі 4 240 (чотири тисячі двісті сорок) гривень 80 копійок.

Речові докази:
-диск «DVD-R», біло-синього кольору, з написом «DVD-R 4,75Mb 16X», на частині якого є маркування «Alerus» - залишити у матеріалах кримінального провадження;
-телефон світло-блакитного кольору марки «Xiaomi», моделі «Redmi», з іmei: НОМЕР_1 , іmei2: НОМЕР_2 – уважати повернутим потерпілій ОСОБА_4 .
Матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025221140001098 від 05 листопада 2025 року, залишити у справі № 646/13379/25, провадження № 1-кп/646/692/2026.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченій, захиснику право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. 
Роз`яснити потерпілій право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. 

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складено, підписано та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті 30 червня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1