Справа № 344/5832/26
Провадження № 1-кп/344/949/26

В И Р О К 
І м е н е м У к р а ї н и 

14 травня 2026 року м. Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого-судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,
прокурора  ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вуглегірськ Донецької області, українця, громадянина України, без зареєстрованого постійного місця проживання, останнє місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, РНОКПП НОМЕР_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, - 

в с т а н о в и в : 
ОСОБА_4 вчинив таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, в умовах воєнного стану, за наступних обставин. 
Так, 08 грудня 2025 року о 17 год. 59 хв. ОСОБА_4 зайшов до приміщення під`їзду в будинку АДРЕСА_2 , де побачив пристебнутий велосипед білого кольору марки «Specialized», який належить ОСОБА_6 , після чого в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, в період дії на території України воєнного стану, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою незаконного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто з осіб, які б могли усвідомлювати факт протиправного заволодіння майном, не спостерігає, за допомогою ріжучого предмета перекусив велосипедний трос, після чого таємно викрав велосипед білого кольору марки «Specialized», вартість якого згідно з висновком експерта становить 11733 грн. 33 коп. В подальшому, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму. 
Крім цього, ОСОБА_4 20 грудня 2025 року о 17 год. 29 хв. перебуваючи в приміщенні магазину «Най Най» за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 29, в комірці для речей побачив гаманець червоного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 7000 грн., які належать ОСОБА_7 , після чого в нього виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, в період дії на території України воєнного стану, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою незаконного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто з осіб, які б могли усвідомлювати факт протиправного заволодіння майном, не спостерігає, таємно викрав гаманець червоного кольору із грошовими коштами в сумі 7000 грн. В подальшому, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на вищевказану суму. 
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю та беззастережно, не оспорюючи жодних обставин, які викладені в обвинувальному акті, а також кваліфікацію його дій суду пояснив, що вчинив дані крадіжки через скрутне матеріальне становище. Так, в грудні 2025 року у вечірній час він, перебуваючи на вул. Івасюка в м. Івано-Франківськ, зайшов в під`їзд будинку, двері якого були не зачинені, де на першому поверсі побачив велосипед білого кольору, який був пристебнутий на замок. Він перепиляв замок ножиком, таємно викрав велосипед і поїхав до ломбарду, де здав його, за що отримав грошові кошти в сумі приблизно 4500 гривень, які витратив на ліки та оплатив за житло. Крім цього, в грудні 2025 року він, перебуваючи біля центрального ринку на вул. Дністровська в м. Івано-Франківськ, зайшов в продуктовий маркет, з комірки для речей таємно викрав гаманець з грошима. Гроші в сумі 7000 гривень він забрав собі, які витратив на власні потреби, а гаманець залишив на зупинці. У вчиненому щиро каявся, вважає, що вчинив неправильно, хоча і був неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності. Завдані збитки він не відшкодував, оскільки перебуває в скрутному матеріальному становищі і не має на це коштів. Просив також врахувати, що він хворіє і суворо його не карати, застосувавши положення ст.. 69 КК України. 
В судове засідання потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не з?явилися, однак подали суду заяви про розгляд даного кримінального провадження за їх відсутності. Потерпіла ОСОБА_6 в заяві зазначила, що цивільний позов заявляти не буде, при цьому просила суд притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинене, а щодо міри покарання, - то поклалась на думку суду. 
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого  ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненеповторно, в умовах воєнного стану. 
Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Призначаючи покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами; дані про особу винного; його вік; незадовільний стан здоров`я (тривалий час хворіє) та його майновий стан; він розлучений; має на утриманні двох неповнолітніх дітей; не працює; в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» не звертався, амбулаторну допомогу не отримував, в КНП «ПНЦ ІФ ОР» знаходиться на замісній терапії з 15 квітня 2025 року; раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, яке відбував в ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)», а на даний час в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)». 
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. 
Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено. 
Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив на підставі ст. 71 КК України призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, потерпілих, яка викладена в їх письмових заявах, обвинуваченого та захисника, які просили застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. 
Крім цього, згідно з матеріалами кримінального провадження  ОСОБА_4 , будучи засудженим 30 жовтня 2025 року вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, яке не відбув, вчинив нові кримінальні правопорушення, тобто після постановлення попереднього вироку, тому суд вважає, що остаточне покарання йому слід визначитивідповідно до вимог ст. 71 КК України. Зокрема, до покарання, призначеного за даним вироком, слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2025 року. 
В той же час положення ст. 69 КК України вже було застосовано судом при ухваленні щодо обвинуваченого попереднього вироку 30 жовтня 2025 року, тому на думку суду достатніх правових підстав для повторного застосування за клопотанням сторони захисту даної норми немає. 
Цивільний позов не заявлявся. 
Процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого, долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а арешт, накладений на майно, - скасувати. 
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні судом не обирався. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд – 
у х в а л и в : 
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. 
На підставі ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за даним вироком, частковоприєднати невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2025 року, та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п?ять) років 1 (один) місяць. 
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили. 
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2120 (дві тисячі сто двадцять) гривень 40 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертизи. 
Речові докази:
- DVD-R диски з відеозаписами (постанови слідчого від 06 січня 2026 року та 07 січня 2026 року), – зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення; 
- кепку чорного кольору (постанова слідчого від 20 січня 2026 року), яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області, - повернути ОСОБА_4 . 
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2026 року (справа 344/1220/26), - скасувати. 
Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію. 

Головуючий-суддя ОСОБА_8