Справа № 357/15425/25
Провадження № 2/357/1496/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Бебешко М. М. ,
при секретарі – Примак А. М.,
за участю сторін:
позивача – ОСОБА_1 , 
представника позивача – ОСОБА_2 ;
відповідача – ОСОБА_3 ,
представника відповідача – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна, набутого за час спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

26 вересня 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, згідно якої позивач просить суд поділити спільне сумісне майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , набуте за час спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, в період з травня 2010 року до березня 2024 року, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в рівних частках по 1\2 частині за кожним, право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у травні 2010 року позивач познайомився із відповідачкою, у них склалися тісні стосунки вони почали зустрічатися. В цьому ж році сторони почали проживати разом як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання вони вели спільне господарство та побут, проводили дозвілля та здійснювали інші дії, притаманні подружжю. Сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2010 року до березня 2024 року. Позивач був працевлаштований та повністю забезпечував сім`ю. 04 листопада 2016 року за кошти, виручені із продажу будинку матері позивач, сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 , яку було оформлено на відповідачку. З 2021 року позивач почав хворіти та його стан здоров`я призвів до припинення спільного проживання з відповідачкою в березні 2024 року. На даний час він бажає подіти спірну квартиру з відповідачкою.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.
Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.
Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року задоволено заяву позивача та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .
06 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла заява від позивача про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою судді від 07 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 листопада 2025 року. 
27 жовтня 2025 року на адресу суду від представника відповідача – адвоката Лантуха Я.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відзив обґрунтовано тим, що відповідач з 2010 року знайома з позивачем, однак їх відносини носили суто дружній характер. За час знайомства сторони не придбавали спільне майно, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету. У період з 2010-2016 років відповідачка спільно зі своєю дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали в орендованій відповідачкою за власні кошти квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , що може бути підтверджено поясненнями дочки та власниці вказаної квартири, а також іншими свідками. У цей період часу відповідачка розпочала займатися ріелторською справою, а з 2015 року є фізичною-особою підприємцем, основним видом діяльності є «68.31 Агентства нерухомості». 14.11.2016 р. відповідач ОСОБА_3 за особисті кошти в розмірі 101 410,00 грн. придбала за Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., трикімнатну квартиру площею 67,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 . 18.05.2017 р. відповідачка зареєструвала своє та дочки місце проживання у вказаній квартирі і з того часу в ній проживає спільно з дочкою, сплачує усі комунальні послуги та витрати по утриманню і ремонту житла особисто, без участі та підтримки позивача. Разом із цим, позивач має власне житло за адресою: АДРЕСА_5 , де він зареєстрований з 27.06.2006 р. і з того часу мешкав в основному впродовж всього часу і мешкає на сьогодні. Крім цього варто звернути увагу, що в період з травня 2010 року до березня 2024 року позивач ОСОБА_1 одночасно перебував у трудових відносинах з кількома роботодавцями, зокрема: - в період з січня 2010 р. по січень 2021 р. працював в Інституті фізіології рослин і генетики НАН України (юридична адреса: 03022, м. Київ, вул. Васильківська, 31/17); - в період з січня 2010 р. по липень 2014 р. працював за сумісництвом у фермерському господарстві «Теософ» (юридична адреса:, Кіровоградська обл., Благовіщенський р-н, місто Благовіщенське, вулиця Промислова, будинок 15, квартира 8, а також Кіровоградська обл., Ульяновський р-н с. Рознощенське); - у період з липня 2014 р. по травень 2017 р. працював в Кіровоградській філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (юридична адреса: Кіровоградська обл., Долинський р-н, село Червоне Озеро, вул. Олега Кошевого, буд. 1а); - з червня 2017 р. по грудень 2020 р. працював у Благовіщенській філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», яке знаходиться за адресою:, Кіровоградська обл., Благовіщенський р-н, село Новоселиця, вулиця Леніна, буд.192; - з березня 2018 р. по січень 2023 р. працював у фермерському господарстві «Теософ» (юридична адреса:, Кіровоградська обл., Благовіщенський р-н, місто Благовіщенське, вулиця Промислова, будинок 15, квартира 8, а також Кіровоградська обл., Ульяновський р-н с. Рознощенське). Вказані обставини підтверджується даними індивідуальних відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5), які надані позивачем до свого позову. У цей період часу позивач фактично мешкав періодами в с.Новоселиці та в м.Ульянівка, що унеможливлювало спільне проживання позивача та відповідача разом однією сім`єю і ведення ними будь якого спільного господарства. Разом із цим позивач не надає і не зазначає жодних належних і допустимих доказів факту ведення спільного на його думку господарства та наявності спільного бюджету, підтвердження квитанціями та чеками про придбання побутової техніки, меблів, будівельних матеріалів, а також доказів ведення спільної підприємницької діяльності. Позивач зазначає, що приймав участь в придбанні спірного майна коштами, вирученими з продажу будинку, що раніше належав його матері, однак не зазначає коли та за які кошти був проданий будинок його матері. Разом із цим, позивач вказує, що з 08.11.2007 року його матері - ОСОБА_6 належав будинок АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу. Також вказує, що у подальшому, 03 жовтня 2008 року, його мати видала довіреність на ім`я його колишньої дружини для вчинення продажу зазначеного будинку, а отримані від його відчуження грошові кошти мати передала йому як подарунок. Однак, позивач не вказує коли та за які кошти був проданий будинок, а вказані обставини мали місце, ще до знайомства з відповідачкою і тому не можуть бути доказами його участі в придбанні відповідачкою своєї квартири у 2016 році за відсутністю взаємозв`язку. Позивачем не зазначено і не долучено до позову жодного доказу та даних про свідків, які будуть свідчити в судовому засіданні, про факт перебування і спільне проживання з 2010 року до березня 2024 року у фактичних шлюбних відносинах однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, ведення спільного побуту, наявність взаємних прав та виконання обов`язків, які притаманні подружжю, а також про фактичну участь позивача у придбанні і утриманні квартири відповідачки. Разом з цим, наявні у справі докази підтверджують особисту власність відповідачки на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачкою 04.11.2016 року на підставі договору-купівлі продажу серії НВІ 221899, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського МНО Федорякою О.С. Сам факт знайомства без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету, перебування у близьких притаманним подружжю відносинах не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін таких відносин. Тобто належність майна до спільної сумісної власності чоловіка та жінки визначається не тільки фактом придбання його під час перебування у відносинах, але й спільною участю кожного коштами або працею в набутті майна. Таким чином, сам по собі факт перебування позивача з відповідачем у близьких дружніх стосунках не може свідчити про те, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю, оскільки відсутні обставини та докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї Оскільки відносини позивача та відповідача не мали ознак сімейних відносин, позивач участі в придбанні належної відповідачу квартири не приймав, спільне господарство ними не велося, спільного бюджету у них не було, подружніх взаємних прав та обов`язків між сторонами не було, у тому числі на час придбання спірного нерухомого майна відповідачкою, то підстав для встановлення факту спільного сумісного набуття права власності на належну відповідачці квартиру і її поділ не має, відтак у задоволені позову ОСОБА_1 слід відмовити.
Через неявку сторін в підготовче засідання, призначене на 13 листопада 2025 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 16 січня 2026 року.
16 січня 2026 року на адресу суду від позивача надійшли клопотання про виклик свідків та про долучення доказів.
16 січня 2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшли клопотання про виклик свідків та про долучення доказів.
Через неявку сторін в підготовче засідання, призначене на 16 січня 2026 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 27 лютого 2026 року.
Протокольною ухвалою суду від 27 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 27 квітня 2026 року та 29 квітня 2026 року. Вказаною ухвалою задоволено клопотання сторін про виклик свідків.
В судовому засіданні 27 квітня 2026 року позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач додатково пояснив суду, що з 2009 року до 2024 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із відповідачкою. Спочатку вони проживали на зйомній квартирі, а потім за зароблені ним кошти вони придбали спірну квартиру, у якій за його кошти було зроблено ремонт. Він працював на державно підприємстві та був головою фермерського господарства в Благовіщенському районі Кіровоградської області, що знаходиться близько 180 км від міста Біла Церква. На роботу він щодня їздив власним автомобілем та постійно проживав у одній квартирі з відповідачкою та її донькою ОСОБА_5 , яка називала його татом. Він створив волейбольну команду та її фінансував. У даній команді приймала участі донька відповідачки ОСОБА_5 . За час спільного проживання він із відповідачкою близько тридцяти разів їздили на відпочинок закордон, у тому числі і в країни Європи, Азії, Африки та Океанії. На відпочинок вони їздили за зароблені ним грошові кошти. Він придбав для відповідачки агентство нерухомості. За 14 років спільного проживання з відповідачкою він продав земельні ділянки, житлові будинки, придбав декілька автомобілів. Він неодноразово пропонував відповідачці офіційно зареєструвати шлюб, проте вона постійно йому в цьому відмовляла. Документів та квитанцій про придбання спільного майна та перерахування грошових коштів для відповідачки він немає. 
В судовому засіданні 27 квітня 2026 року представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив суду, що позивач не надавав відповідачці жодних грошових коштів на придбання спірної квартири, у сторін не було відносин, притаманних шлюбу та сім`ї, вони проживали окремо один від одного. Сторони спільно лише відпочивали. Спільного бюджету сторони не мали, спільне господарство не вели, не мали взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Відповідач за власні кошти, отримані від здійснення рієлторської діяльності, придбала спірну квартиру.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показала суду, що позивач був свідком на її весіллі та вона до 2009 року підтримувала дружні відносини з ним та його колишньою дружиною ОСОБА_8 . В її присутності ОСОБА_8 завозила особисті речі ОСОБА_9 в квартиру на вулицю курсову, так як ОСОБА_9 фактично залишив першу дружину та почав проживати спільно з ОСОБА_10 . Вона працювала у приміщенні водоканалу по вулиці курсовій в місті Біла Церква, поруч я ким був будинок у якому проживав ОСОБА_9 із ОСОБА_10 . Вона часто бачила як вони заходили до будинку та виходили з нього. В даній кватирі вона не була, але вважає, що ОСОБА_9 із ОСОБА_10 проживали як одна сім`я. Коли вона запитувала в ОСОБА_9 , чому він пішов від дружини до ОСОБА_10 , останній відповів що її це не стосується. Вона не була свідком придбання спірної квартири та передачі ОСОБА_9 грошових коштів для ОСОБА_10 . 
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 показала суду, що її донька є похресницею ОСОБА_9 . В 2009 році вони з сім`єю відпочивала на морі в Одесі, в будинку, у якому вона відпочивала, також відпочивав ОСОБА_9 із ОСОБА_10 та донькою ОСОБА_10 , яку останні залишали на неї. Через деякий час ОСОБА_9 розлучився зі своєю дружиною ОСОБА_8 та почав проживати спільно з ОСОБА_10 . Вони жили на зйомній квартирі, потім придбали квартиру на Вона не була в квартирі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , але її чоловік там був неодноразово і у 2022 році ОСОБА_9 із ОСОБА_10 позичили її чоловікові велику суму грошових коштів. ОСОБА_9 говорив, що дуже кохає ОСОБА_10 . ОСОБА_9 хотів одружитися з ОСОБА_10 , проте остання цього не хотіла. ОСОБА_10 у 2009 році говорила, що приїхала у нікуди в місто Біла Церква. ОСОБА_9 із ОСОБА_10 проживали спільно як одна сім`я.. ОСОБА_9 купив спірну квартиру, у нього постійно були грошові кошти.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 показав суду, що він знає ОСОБА_9 на протязі 25 років. Спочатку ОСОБА_9 проживав спільно з ОСОБА_8 , а потім з ОСОБА_10 . Вони неодноразово зустрічалися. У ОСОБА_9 з ОСОБА_10 були грані відносини, вони на людях цілувалися та обіймалися. ОСОБА_9 все життя працював, а чи працювала ОСОБА_10 йому не відомо. Він не був присутній під час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири та факту передачі грошових коштів ОСОБА_9 для ОСОБА_10 . Зі слів ОСОБА_9 він знає, що останній за свої кошти придбав спірну квартиру. У доньки ОСОБА_10 були гарні відносини з ОСОБА_9 .
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показала суду, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_9 і в них на даний час дружні відносини. В 2009 році ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомили її про те, що у них серйозні відносини, через що вона розлучилася з ОСОБА_9 і ОСОБА_9 почав проживати з ОСОБА_10 на квартирі ОСОБА_9 по вулиці курсовій. Вона не відвідувала ОСОБА_9 з ОСОБА_10 . В ОСОБА_9 був надій ний дохід, він продавав своє рухом ета нерухоме майно. У ОСОБА_10 була маленька дитина, яку ОСОБА_9 виховував. ОСОБА_9 розповідав їй про придбання квартири, проведення ремонтних робіт та купівлю побутової техніки. Вона не була свідком придбання спірної квартири та передачі ОСОБА_9 грошових коштів для ОСОБА_10 .
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показала суду, що з 2009 року вона знайома з ОСОБА_9 , який був її залицяльником. Вона з ОСОБА_9 проживали за різними адресами, не вели спільного господарства. ОСОБА_9 спочатку проживав у квартирі по АДРЕСА_3 , а потім проживав за місцем своєї роботи у селі Носовелиця Кіровоградської області. З 2014 року вона працює ріелтором, у 2015 році вона зареєструвалася як фізична особа-підприємець, має власне агентство нерухомості. В даному агентстві працює вісім чоловік. Спірну квартиру вона придбала за рахунок власних коштів, зароблених завдяки своїй діяльності. Вартість придбаної квартири становила близько 100 000 гри. Дохід від підприємницької діяльності становить від 100 000 грн до 500 000 грн на рік. ОСОБА_9 не надавав їй кошт для придбання вказаної квартири чи проведення у ній ремонтних робіт. Вони з ОСОБА_9 разом відпочивали, по декілька разів на рік, але кожен оплачував відпочинок за власні кошти. Фінансових відносин між ними не було.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 показала суду, що вона з 2007 року знайома з ОСОБА_9 , а з 2008 року знайома з ОСОБА_10 . На даний час вона не підтримує відносин з ОСОБА_9 , а працює бухгалтером у товаристві, власником якого є ОСОБА_10 . ОСОБА_9 був залицяльником ОСОБА_10 , але вони не були сім`єю та разом не проживали. У 2016 році ОСОБА_10 за власні кошти придбала квартиру. На роботу вони разом не приїжджали. ОСОБА_9 проживав в Ульянівці Кіровоградської області. Разом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вона бачила один – два рази на тиждень.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 показала суду, що з ОСОБА_10 вона знайома з 2015 року і працює в її агентстві нерухомості. ОСОБА_9 вона знає, але не може сказати, що він був чоловіком ОСОБА_10 . Для ОСОБА_10 він був кавалером та залицяльником. ОСОБА_10 спочатку проживала на зйомній квартирі, а потім придбала власну квартиру. ОСОБА_10 дуже інтенсивно працювала та зберігала власні грошові кошти у сейфі на роботі. Коли ОСОБА_10 придбала квартиру, вона сказала, що нарешті це зробила. Їй невідомо про те, чи давав ОСОБА_16 грошові кошти на придбання квартири, вона не цікавилася особистим життям ОСОБА_10 .
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:
02 квітня 2010 року ОСОБА_1 розірвав шлюб із ОСОБА_13 .
04 листопада 2016 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1 за 101 410.00 грн, які отримані представником продавця від покупця (п.2.1 договору). Згідно п.4.2 вказаного договору покупець стверджу, що на момент посвідчення правочину у зареєстрованому шлюбі не перебуває.
Позивачем надано в копіях розписку ОСОБА_13 від 14.08.2007 про надання завдатку за придбання будинку по АДРЕСА_6 в сумі 44000,00 доларів США; довіреності на купівлю житлового будинку якою ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_13 26.09.2007 року; договору купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_13 від 08.1.2007; довіреності на купівлю житлового будинку якою ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_13 10.2008 року; виписки з медичних установ ОСОБА_1 за 2023-2024 роки; довідку форми ОК-5 щодо доходів ОСОБА_1 з 1998 по 2023 роки; пенсійне посвідчення ОСОБА_1 ; розписки ОСОБА_13 для ОСОБА_1 про передачу документів; договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 від 07.06.2013 за 166 100,00 грн; договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1522 га в с. Шкарівка ОСОБА_1 14.06.2010 року за 42 311,60 грн; свідоцтва про реєстрацію ФГ «Рось»; платіжне доручення № 25 від 10.11.20221 про перерахування ФГ Теософ для ФОП ОСОБА_3 97 980,00 грн, з призначенням платежу: «за коробку передач»; платіжне доручення № 25 від 10.11.20221 про перерахування ФГ Теософ для ФОП ОСОБА_3 116 720,00 грн, з призначенням платежу: «за причіп тракторний 2 ПТС-4»; фотографії спільного відпочинку.
Представником відповідача надано в копіях договір купівлі-продажу спірної квартири; свідоцтво про народження ОСОБА_17 ; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на ФОП ОСОБА_3 , згідно з якою відповідач зареєстрована як ФОП 21.07.2015; договір про надання правничої допомоги від 09.10.2025 між АО «Астрон» в особі Лантуха Я.В. та ОСОБА_3 ; додаткова угода № 1 до даного договору від 09.10.2025 про вартість правничої допомоги на суму 14000,00 грн; рахунок на оплату 14000,00 грн від 09.10.2025; платіжна інструкція від 24.10.2025 про перерахування ОСОБА_3 для АО «Астрон» грошових коштів в сумі 14000,00 грн з призначенням платежу «за юридичні послуги».
При вирішенні справи суд виходить з наступного:
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.
Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).
Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.
До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19)).
Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16 (провадження № 61-21748св18).
Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, у період з 2010 року до 2024 року, матеріали справи не містять. Разом з цим показання свідків про проживання позивача із спадкодавцем однією сім`ю, наявність спільних фотографій, не є достатніми доказами про наявність у них сім`ї в розумінні статті 3 СК України. 
Перерахування ФГ «Теософ» для ФОП ОСОБА_3 грошових коштів 10 листопада 2021 року з призначенням платежів :«За коробку передач» в сумі 97 9890,00 грн та «За причіп тракторний 2 ПТС-4» в сумі 116 720,00 грн, не свідчить про наявність в останніх прав та обов`язків притаманних сім`ї. Крім цього, позивач пояснив у суді, що купував вказану сільськосподарьску техніку та проводив бухгалтерські операції через ФОП ОСОБА_18 , з метою меншого оподаткування. 
Встановивши, що позивач ОСОБА_1 не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання з відповідачкою ОСОБА_3 , ведення спільного бюджету, господарства та побуту, а також спільної праці, з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду 23 січня 2024 року № справі №523/14489/15-ц, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про поділ спільного сумісного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , набутої за час спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, в період з травня 2010 року до березня 2024 року, з визнанням за сторонами в рівних частках по 1\2 частині права власності на спірну квартиру.
Жодного документально підтвердженого доказу купівлі спірної квартири за спільні грошові кошти сторін, позивачем до матеріалів справи не долучено.
Жоден із свідків сторони позивача не дав покази з приводу придбання спірної квартири за особисті кошти позивача ти спільні кошти сторін. 
Крім цього, також жоден із свідків, не дав покази з приводу того, що сторони перебували у відносинах, притаманних подружжю, мали спільний побут, бюджет, вели спільне господарство, та мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю.
Фотографії із спільного відпочинку, надані стороною позивача не можуть свідчити про наявність відносин, притаманних подружжю. Фотографії квартири не можна розцінити як такі, на яких засвідчено факт проведення ремонтних робіт у ній, силами позивача чи за надані останнім грошові кошти.
Наявність у позивача стабільного доходу та грошових коштів після реалізації нерухомого майна, не свідчить про наявність у сторін відносин, притаманних подружжю та придбання спірної квартири за спільні грошові кошти чи кошти позивача. 
Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін. Правова позиція з даного питання висловлена Верховним Судом у постанові від 26.09.2019 року у справі № 442/2219/11.
За таких обставин суд приходить до висновку про недоведена позовних вимог і доцільність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову.
Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року задоволено заяву позивача та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .
У зв`язку з тим, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд, відповідно до вимог ч.9 ст. 158 ЦПК України, ухвалює рішення про скасування заходів забезпечення позову, а саме арешту на квартиру АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову, судові витрати у справі покладаються на позивача. 
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України – ч.6 ст. 141 ЦПК України.
Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України – ч.7 ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна, набутого за час спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу – відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області суду від 02 жовтня 2025 року, а саме арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 67 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 1076237732103, що належить на праві власності ОСОБА_3 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_8 . РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_9 . РНОКПП: НОМЕР_2 . 

Суддя 	М. М. Бебешко