ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 квітня 2026 року справа №360/1285/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Чумака Романа Васильовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року у справі № 360/1285/25 (головуючий суддя І інстанції – Тихонов І.В.) за позовом адвоката Чумака Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 визнано протиправним та скасовано акт службового розслідування який затверджено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2024 № 2671 «Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » від 04 липня 2024 року.
Визнано протиправним та скасовано акт службового розслідування який затверджено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2025 № 153 «Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » від 04 липня 2024 року.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2024 № 2671 «Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » від 04.07.2024.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2025 № 153 «Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » від 04.07.2024.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести повторне спеціальне розслідування по факту смерті солдата ОСОБА_2 відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 332 від 27 жовтня 2021 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року за № 1667/37289, та скласти за його результатами відповідні акт та наказ. 
Рішення суду набрало законної сили 02.10.2025.
02.03.2026 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення.
В обґрунтування заяви зазначив, що на виконання рішення суду від 01.09.2025 відповідач надав акт службового розслідування від 25.01.2026, акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку та додатки до даних актів.
Проте, відповідачем підхід до розслідування не змінено; повторне розслідування відтворює логіку та висновки, які вже були визнані судом протиправними; ключові обставини, на які прямо вказав суд, не стали предметом повноцінного аналізу.
Таким чином, відповідач знову не встановив момент і причини погіршення стану здоров`я, що суперечить висновкам суду та свідчить про формальне, а не реальне виконання судового рішення. 
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року в задоволенні заяви адвоката Чумака Романа Васильовича про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/1285/25 відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Основну частину акту службового розслідування від 25.01.2026 та акту проведення спеціального розслідування складає посилання на різноманітні витяги з наказів та медичні документи, про які зазначено в рішенні суду. 
Проте, відповідач не надає жодної оцінки вказаним документам, зводячись лише до їхнього цитування. Повторне розслідування не містить комплексного аналізу того, чи могла смерть бути наслідком поранень, захворювань або погіршення стану здоров`я, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби, що прямо суперечить мотивам рішення суду. У матеріалах повторного розслідування не досліджено та не встановлено причинний зв`язок між отриманими ОСОБА_2 під час проходження військової служби пораненнями та контузіями і захворюванням, яке у подальшому призвело до його смерті. 
Вказані обставини не були предметом належного медико-правового аналізу, попри те, що саме на необхідність такого дослідження прямо вказав суд у мотивувальній частині рішення. 
Також повторним розслідуванням залишено поза увагою ключову обставину, що у зв`язку з критичним станом здоров`я ОСОБА_2 27.06.2022, до початку відпустки, прибув до м. Києва та був госпіталізований до відділення інтенсивної терапії для дорослих ДНП “Інститут серця Міністерства охорони здоров`я України”. Зазначений факт свідчить про суттєве погіршення стану здоров`я ще під час виконання обов`язків військової служби, яке у подальшому мало безпосередній вплив на настання смерті, однак у повторному розслідуванні він не отримав належної оцінки та фактично був проігнорований.
Також, суттєвим станом, яке безпосередньо сприяло настанню смерті – набуте захворювання: тромбофлебіт глибоких судин нижніх кінцівок. Тромбоемболія легеневої артерії. Даний факт так само відповідач залишив поза увагою.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Встановлені обставини справи.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 визнано протиправним та скасовано акт службового розслідування який затверджено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2024 № 2671 «Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » від 04 липня 2024 року. 
Визнано протиправним та скасовано акт службового розслідування який затверджено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2025 № 153 «Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » від 04 липня 2024 року.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2024 № 2671 «Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » від 04.07.2024.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2025 № 153 «Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » від 04.07.2024.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести повторне спеціальне розслідування по факту смерті солдата ОСОБА_2 відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 332 від 27 жовтня 2021 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року за № 1667/37289, та скласти за його результатами відповідні акт та наказ. 
Рішення суду набрало законної сили 02.10.2025.
На виконання рішення суду У справі № 360/1285/25 представниками юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 подано рапорт на скасування наказів командира Військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування за фактом смерті та зобов`язання провести повторне спеціальне службове розслідування відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 332 від 27 жовтня 2021 року. 
Згідно витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.12.2025 № 6448 призначено службове розслідування.
Відповідно до пункту 9 розділу ІІ інструкції, 25.01.2026 комісія склала Акт службового розслідування за формою НВ-2 та направила його на затвердження командиру Вiйськової частини НОМЕР_1 .
Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 25.01.2026 № 264 «Про результати службового розслідування» наказано: l. Службове розслiдування вважати завершеним. 2. У зв`язку з вiдсутністю пiдстав для квалiфiкацii подiї як нещасного випадку вважати смерть солдата ОСОБА_3 , такою, що настала внаслідок захворювання. Факт відсутності травматичних пошкоджень пiдтверджусться лiкарським свiдоцтвом про смерть № НОМЕР_3 04.07.2024. Згiдно з медичним висновком, причиною смерті є захворювання: “Набряк головного мозку. Внутрішньомозковий, внутрішньошлуночковий крововилив”. 3. Керуючись п.11 розділу ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27 жовтня 2021 року № 332, у відповідності до п.4 Класифікатору розподілу травм за ступенем тяжкості, встановлено, що смерть солдата ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 під час перебування останнього у щорічній основній відпустці та в період проходження стаціонарного лікування в ДУ “Інститут серця Міністерства охорони здоров`я України” м. Київ. Враховуючи вищезазначене, випадок смерті стався не під час виконання обов`язків військової служби. 4. Долучити до цього наказу Акт проведення розслідування за формою НВ-2 щодо факту смерті солдата ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно акту службового розслідування “за фактом смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_2 ” від 25.01.2026 № 206 у зв`язку з відсутності підстав для кваліфікації події як нещасного випадку, вважати смерть солдата ОСОБА_2 , такою, що настала внаслідок захворювання.
02.03.2026 до суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення, в обґрунтування якої представник зазначив, що рішення суду відповідачем не виконано.
Суд першої інстанції, відмовляючи у встановленні судового контролю, виходив з того, що рішення суду у справі № 360/1285/25 в зобов`язальній частині виконано повністю.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) у Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25 26 березня 2011 року [CDL-AD(2011)003rev], зазначила, що «юридична визначеність» вимагає додержання принципу res judicata, що в тому числі охоплює виконання остаточних рішень судів (пункт 46).
Судовий контроль є одним з найефективніших способів забезпечення виконання судових рішень, оскільки є гарантією дотримання закону та прав інших суб`єктів; дозволяє мінімізувати можливість зловживань; стимулює зобов`язану особу виконувати судові рішення добровільно та без застосування до неї відповідних санкцій; передбачає можливість застосування додаткових заходів для виявлення реальних перешкод у виконанні судового рішення, зокрема шляхом реагування на це окремими судовими рішеннями; сприяє підвищенню рівня довіри суспільства до судової системи.
Схожі праві висновки зроблені Конституційним Судом України у рішенні у справі за конституційною скаргою Приватного підприємства „Генеральний будівельний менеджмент про відповідність Конституції України (конституційність) пункту 2 частини другої, частини третьої статті 321 Господарського процесуального кодексу України (щодо гарантування захисту прав і свобод особи за рішенням Європейського суду з прав людини) від 14 лютого 2024 року № 1-р(ІІ)/2024.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі статтею 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
На підставі частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (…).
Як визначено частинами першою та другою статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
На підставі частини п`ятої статті 382-1 КАС України ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.
Слід також зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.
Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.
В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.
Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Як свідчать матеріали справи, позивач в заяві від 02.03.2026 вказав на необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/1285/25 в зв`язку з невиконанням відповідачем судового рішення, а саме: відповідач знову не встановив моменту та причин погіршення стану здоров`я і смерті позивача, що суперечить висновкам суду та свідчить про формальне, а не реальне виконання судового рішення; надані матеріали на виконання рішення суду не усувають порушень, встановлених судом, а тому не можуть вважатися належним виконанням судового рішення.
Відповідно до резолютивної частини рішення від 01.09.2025 у справі № 360/1285/25, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести повторне спеціальне розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 332 від 27 жовтня 2021 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року за № 1667/37289, та скласти за її результатами відповідний акт і наказ.
Скасовуючи акти службового розслідування, які затверджені наказами командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2024 № 2671, від 16.01.2025 № 153 «Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » від 04 липня 2024 року, а також зазначені накази від 12.08.2024 № 2671 та від 16.01.2025 № 153, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені акти індивідуальної дії прийняти без урахування всіх обставин, які підлягали встановленню під час службового (спеціального) розслідування, а саме: відповідачем не досліджено та не встановлено обставин щодо наявності/відсутності у потерпілого солдата ОСОБА_2 попередніх медичних висновків щодо наявності/відсутності в нього захворювань або травм, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, або вроджених вад чи загальних захворювань, та чи мали стали вони чи могли стати причиною його смерті.
Як свідчать надані наказ від 28.12.2025 № 6448, акт службового розслідування від 25.01.2026 № 206, наказ від 25.01.2026 № 264, відповідач на виконання рішення суду у справі № 360/1285/25 провів повторне спеціальне розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 332 від 27 жовтня 2021 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року за № 1667/37289.
Отже, відповідачем повністю виконано рішення суду у справі № 360/1285/25 відповідно до його зобов`язальної частини.
Обґрунтування представником позивача заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду фактично зведене до незгоди з висновками акту службового розслідування від 25.01.2026 № 206, прийнятого на виконання судового рішення, що є підставою для звернення з новим позовом до суду в порядку адміністративного судочинства, а не підставою встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/1285/25.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали відсутні.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Чумака Романа Васильовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року у справі № 360/1285/25 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року у справі № 360/1285/25 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 27 квітня 2026 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до статті 382-1 КАС України.
Повне судове рішення складено 27 квітня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко