Справа № 931/359/26
Провадження № 2/931/346/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області
у складі: головуючого - судді Приходай Т.О., 
за участю: секретаря судового засідання - Гупалик А.С.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

07.05.2026 року позивач звернувся в суд з позовом до Локачинської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_3 , 1912 року народження.
На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається земельних ділянок переданих для ведення особистого селянського господарства, площею 1,54 га, 1,59 та 0,48 га, та право на земельну частку (пай), у розмірі 3,85 в умовних кадастрових гектарах, члена КСП «Урожай», с. Марковичі Локачинського району Волинської області, яке належало ОСОБА_4 . Спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, методом спільного проживання та реєстрації з померлим за однією адресою, але не оформила своїх спадкових прав і померла.
 
За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Марковичівської сільської ради, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5 .
 
31 липня 2007 року на підставі її заяви про прийняття спадщини в Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області була відкрита спадкова справа № 195/2007 до майна померлої ОСОБА_3 .
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , 1913 року народження.
 
За життя ОСОБА_4 був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Урожай», та після розпаювання земель отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0220768, розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів.
 
Після його смерті єдиною спадкоємицею була дружина - ОСОБА_3 , яка фактично прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та вела з ним спільне господарство.
 
Однак, ОСОБА_3 за життя не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав на зазначену земельну частку (пай).
 
Позивач, як спадкоємець на майно померлої ОСОБА_3 , звернулася до приватного нотаріуса Володимирського нотаріального округу Волинської області, Дильного І.Г., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) КСП "Урожай".
 
Однак, нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно покійної та відсутнє документальне підтвердження родинних відносин.
 
Отримати актовий запис про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , який був укладений в 1938 році, через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо.
 
У Державному архіві Волинської області такі відомості також відсутні.
 
Зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 протягом усього життя проживали разом як подружжя, вели спільне господарство, були відомі в с. Марковичі як чоловік і дружина.
 
Зазначені вище обставини об`єктивно перешкоджають узаконити спадкове майно, відповідно вона не може реалізувати своє право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3 . 
 
Просить встановити факт проживання у шлюбі (як чоловіка та дружини) ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
 
Визнати за ОСОБА_2 право на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0220768, площею 3,85 умовних кадастрових гектарів, що виданий на ім`я ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Ухвалою судді від 11.05.2026 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 08.06.2026 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила встановити факт проживання у шлюбі (як чоловіка та дружини) ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1938 року до дня смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 . В решті позовні вимоги підтримала повністю із підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 08.06.2026 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, в тому числі матеріали спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 №195/2007, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , 1912 року народження, у с. Марковичі Володимирського району (колишнього Локачинського району) Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 5).
За життя – 19.03.2007 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Марковичівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №1, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу (а.с. 10).
 
Факт належності заповіту позивачу підтверджується витягами з Державного реєстру № 00036191742, № 00036190251, та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , відповідно до яких ОСОБА_2 тричі змінювала прізвище у зв`язку з укладенням шлюбу, а саме: з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 , з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 . На час складення заповіту 19.03.2007 року позивач мала прізвище ОСОБА_7 (а.с. 7-9).
 
31 липня 2007 року на підставі заяви позивача про прийняття спадщини в Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області була відкрита спадкова справа № 195/2007 до майна померлої ОСОБА_3 .
 
На спадкове майно, яке складається земельних ділянок переданих для ведення особистого селянського господарства, площами 1,54 га, 1,59 та 0,43 га, що розташовані на території Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області та грошові заощадження, позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 23 на звороті, 24).
Крім того, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), у розмірі 3,85 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_4 , як члену КСП «Урожай», с. Марковичі Локачинського району Волинської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0220768 та довідкою Відділу у Локачинському районі Міжрайонного управління у Горохівському та Локачинському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 31.01.2018 року (а.с. 16, 17).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 6).
Після його смерті спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалось, заповіти не посвідчувались (а.с. 48 на звороті -53).
Позивач зазначає, що спадкоємцем після його смерті була його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, методом спільного проживання та реєстрації з померлим за однією адресою, але не оформила своїх спадкових прав і померла.
Позивач, як спадкоємець померлої ОСОБА_3 за заповітом, звернулася до приватного нотаріуса Володимирського нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), однак, нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно покійної та відсутнє документальне підтвердження перебування в шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 19).
 
Позивач стверджує, що отримати актовий запис про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , який був укладений в 1938 році, через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо у зв`язку з закінченням строку зберігання актових записів (75 років).
 
З метою підтвердження укладення шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позивач звернулася до Державного архіву Волинської області, однак отримала відповідь що в перевірених метричних книгах церкви Святих мучеників Бориса і Гліба с. Марковичі Горохівського повіту за 1938 рік (за 1865-1937 роки та після 1938 року не надходили), Свято-Хрестовоздвиженської церкви с. Шельвів (в прихід входило с.Марковичі) за 1930-1940 роки, Свято-Преобереженської церкви м-ка Локачі (в прихід входило с.Марковичі) за 1930-1940 роки відомостей про одруження ОСОБА_4 , 1913 р.н. та ОСОБА_10 , 1912 р.н., жителів села Марковичі не виявлено (а.с. 12).
 
Разом з тим,  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали разом як подружжя в АДРЕСА_1 як чоловік і дружина, після смерті ОСОБА_4 спадщину, що складається з права на земельну частку (пай), відповідно до сертифікату серії ВЛ № 0220768 прийняла його дружина ОСОБА_3 , що підтверджується копіями довідок Локачинської селищної ради № 29 від 16.03.2026 року та Марковичівської сільської ради Локачинського району Волинської області № 9 від 18.01.2012 року (а.с. 14, 15).
 
Відповідно до витягу з погосподарської книги №2 за 1991-1995 роки за особовим рахунком № НОМЕР_4 членами будинковолодіння були: ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_11 (померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ) (а.с. 13).
 
Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). 
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; покази свідків; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та інше.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16.
У цій справі позивачка надала суду належні докази на підтвердження того, що  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спільно проживали за адресою: в АДРЕСА_1 , вели спільний побут та господарство, мали взаємні права й обов`язки, тощо. 
Допитані судом свідки ОСОБА_12 , який був сусідом  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за місцем проживання в с.Марковичі, та ОСОБА_13 , яка була їх родичкою,  підтвердили, що  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали разом постійно як чоловік та дружина по день смерті ОСОБА_4 , вели спільне господарство, дітей не мали, чи шлюб був зареєстрований їм невідомо, однак зазначають, що вони перебували в церковному шлюбі та мали повноцінну сім`ю. Після смерті чоловіка ОСОБА_3 не мала іншого шлюбу, проживала із позивачем ОСОБА_2 , яка доглядала її до смерті та успадкувала належне їй майно.
Отже, наведені та встановлені під час судового розгляду обставини в їх сукупності об`єктивно свідчать про наявність між  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 усталених відносин, притаманних подружжю та сім`ї.
Відповідно до статті 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. 
 
За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм права, а також враховуючи, що представлені позивачкою докази є належними та достатніми для підтвердження спільного проживання однією сім`єю  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення даного факту.
Разом з тим, враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася до 1 січня 2004 року, при вирішенні питання про її прийняття спадкоємцями застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме - Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР).
Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Згідно статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
 
Для прийняття спадщини, за положеннями статей 548, 549 ЦК УРСР, необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
 
Згідно з довідками Локачинської селищної ради № 29 від 16.03.2026 року, Марковичівської сільської ради Локачинського району № 9 від 18.01.2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спільно проживали за адресою в АДРЕСА_1 і після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 прийняла спадщину, шляхом спільного проживання.
Таким чином, відповідно до ст. 1261 ЦК України ОСОБА_3 мала право на спадкування за законом у першу чергу, як той з подружжя, який його пережив.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай), згідно з сертифікатом серії ВЛ № 0220768, площею 3,85 умовних кадастрових гектарів, що виданий на ім`я ОСОБА_4 , яке остання успадкувала, методом спільного проживання та реєстрації з померлим за однією адресою, але не оформила своїх спадкових прав і померла, суд дійшов висновку, що таке право переходить до позивача ОСОБА_2 як спадкоємиці за заповітом і за нею необхідно визнати право на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0220768, площею 3,85 умовних кадастрових гектарів.
Отже, позов підлягає до задоволення повністю.
Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81, 247, 263-265, 315 ЦПК України, на підставі ст.ст. 392, 1216, 1218, 1261 ЦК України, ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 3, 21, 36, 74 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.
Встановити факт проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю як чоловіка та жінки з 1938 року до дня смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_2 право на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0220768, площею 3,85 умовних кадастрових гектарів, виданого на ім`я ОСОБА_4 .
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .
Відповідач: Локачинська селищна рада Волинської області, адреса місцезнаходження: сел. Локачі, вул. Миру, 37, Володимирський район, Волинська область, код ЄДРПОУ 04332182.

Повний текст рішення складено 25.06.2026 року.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Приходай