Провадження 3/557/210/2026
Справа 557/419/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року c-ще Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., за участю захисника Босої О.О., секретаря судового засідання Дацюк І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Гоща адміністративні матеріали, що надійшли з ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА: 

15 березня 2026 року о 17 годині 07 хвилин ОСОБА_1 на вул. Поштова, 8 в с. Тучин, в порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», що підтверджується тестом № 6076 від 15 березня 2026 року, результати огляду становлять 1,40 ‰.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його захисник адвокат Боса О.О. у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає та просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення з мотивів, які є аналогічними, зазначеним у письмових клопотаннях захисника.
Так, у поданих до суду письмових клопотаннях захисник, обґрунтовуючи зазначену вище позицію, покликається на відсутність в матеріалах справи доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, незаконність його зупинки поліцейськими, так як він правил дорожнього руху не порушував, у зв`язку з чим всі складені процесуальні документи відносно нього, не можуть бути належними та допустимими доказами його вини, а також на відсутність факту встановлення поліцейськими ознак сп`яніння у ОСОБА_1 та повідомлення таких останньому. Окремо захисник звернула увагу на порушення поліцейськими процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , так як останній є військовослужбовцем, виконує обов`язки військової служби, а тому проведення його огляду ініційоване не уповноваженою службовою особою. На переконання захисника, процедура огляду військовослужбовця ОСОБА_1 проведена із порушенням Порядку № 32 та вимог ст. 266-1 КУпАП, у зв`язку з чим її результати є недійсними. Так як ОСОБА_1 на даний час перебуває на військовій службі, тобто виконує обов`язки військової служби та є спеціальним суб`єктом, його дії, як зазначила захисник у клопотанні, повинні були бути кваліфіковані за спеціальною нормою – ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Також захисник вказала на недопустимість та недостовірність такого доказу, як направлення на медичний огляд, оскільки останнє оформлено за старим зразком, та на відсутність законних підстав для використання приладу «Drager Alcotest 6810», оскільки з 10 січня 2016 року прилад не надходив до уповноваженого сертифікованого сервісного центру на обслуговування.
Заслухавши захисника Босу О.О., дослідивши матеріали справи, суддя приходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2.9 а) Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Зокрема за приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на невизнання ним своєї вини, про що у судовому засіданні ствердила захисник, доводиться даними наступних досліджених доказів:
-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 615663 від 15 березня 2026 року;
-результату тестування на алкоголь за допомогою приладу «Alcotest Drager 6810» від 15 березня 2026 року;
-акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15 березня 2026 року;
-зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами протягом 24 годин;
-відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовані обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані вище докази є узгодженими між собою і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі судддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Що стосується аргументів захисника з приводу не підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то такі, з огляду на досліджені в ході розгляду справи матеріали відеофіксації, які спростовують названі аргументи, суддею відхиляються та розцінюються, як обраний спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності.
Досліджені матеріали відеофіксації, на переконання судді, містить достатньо даних для встановлення усіх важливих обставин інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносяться до обставин події за участю останнього, що його захисником не заперечувалось у судовому засіданні, на них зафіксовані обставини зазначені у протоколі, а тому надані відеофайли оцінюються у сукупності із дослідженими в ході судового розгляду справи доказами. 
При цьому суддею зауважує, що покликання захисника на відсутність відеозапису, яким зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не свідчить про відсутність його вини у вчиненому правопорушенні, оскільки такий відеозапис являється одним із засобів доказування такої вини, однак не є єдиним джерелом доказів для її встановлення, з огляду на що доводи захисника з даного приводу суддею відхиляються.
Так, із досліджених матеріалів відеофіксації установлено, що ОСОБА_1 у ході спілкування з поліцейськими жодного разу не заперечував факту свого керування транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , та на їх вимогу на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcоtest 6810», за результатом якого було зафіксовано показник – 1,40 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився та не виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Відхиляючи аргументи захисту щодо відсутності належних та допустимих доказів, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя звертає увагу, окрім означеного вище, також на те, що в матеріалах справи наявне зобов`язання ОСОБА_1 , згідно якого його було відсторонено від керування транспортним засобом, зобов`язано ним не керувати протягом 24 годин та до керування транспортним засобом допущено ОСОБА_2 .
Також суддею відхиляються аргументи захисника про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , оскільки Указом Президента України № 64/2022 по всій території України введено воєнний стан, у зв`язку з чим патрулям надано право перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться. Окрім того, перелік підстав для зупинки поліцейськими транспортних засобів визначено ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» і такий не обмежується лише порушенням Правил дорожнього руху водієм.
Щодо доводів сторони захисту про відсутність в ОСОБА_1 ознак сп`яніння та не оголошення йому поліцейськими таких ознак, то суддею зазначається наступне.
Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Таким чином, судддя вважає, що підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є наявність ознак сп`яніння, визначених приписами п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, які поліцейський вважає достатніми щоб вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху. Виявлення ознак сп`яніння відноситься до дискреції співробітників поліції, оскільки відповідно до ст. 6 КУпАП працівники поліції здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню. Крім того, відповідно до Закону України «Про поліцію» Національна поліція - орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Таким чином, саме на співробітників поліції покладено обов`язок, при виявленні в водія ознак сп`яніння, пропонувати та проводити відповідний огляд із використанням спеціальних технічних засобів. 
Окрім того, в Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року не міститься вказівки на обов`язок поліцейського повідомити особі, яка керує транспортним засобом, ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння для того щоб вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху, а тому аргументи сторони захисту з даного приводу відхиляються. При цьому, суддею приймається до уваги те, що поліцейським було складено акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказані ознаки алкогольного сп`яніння (різка зміна шкірного покриву обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук) і ОСОБА_1 мав можливість з ним ознайомитись.
Щодо незгоди сторони захисту з порядком проведення огляду ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, на стан алкогольного сп`яніння поліцейським, слід зазначати наступне.
За змістом ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
У даному випадку ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом - автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , поза межами території будь-якої військової частини, як водій, тобто особа, що керує транспортними засобами, і щодо якої були наявні підозри у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Стороною захисту не надано жодних відомостей про те, що вказаний автомобіль у встановленому порядку був закріплений (облікований) за відповідною військовою частиною, а також, що 15 березня 2026 року ОСОБА_1 , керуючи вказаним автомобілем, як водій, виконував обов`язки військової служби. Як убачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_3 .
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той час, як положеннями ст. 266-1 КУпАП передбачено порядок огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому статус водія є спеціальним для військовослужбовців, і тому при проведенні огляду військовослужбовця - водія, таку процедуру проводить поліція. А тому, у даному випадку суд вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є правомірним.
Суддею зауважується, що підстав ставити під сумнів результати тестування на алкоголь, проведені за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», в ході розгляду даної справи не встановлено і доводи захисту з даного приводу відхиляються, з огляду на наступне. 
З даних результату огляду ОСОБА_1 з використанням технічного засобу «Drager Alcotest 6810», тест № 6076 від 15 березня 2026 року установлено, що на момент огляду рівень алкоголю у нього становить 1,40 ‰. При цьому, вказаний огляд був проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Крім того, результати проведеного поліцейським огляду, були зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучений вказаний акт огляду, що відповідає пункту 5 Порядку та пункту 10 Розділу ІІ Інструкції, зазначених вище.
Суддею звертається увага на те, що використання газоаналізаторів «Drager Alcotest», які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем з 10 лютого 2010 року до 10 лютого 2015 року, а саме протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію (процедура реєстрації стосується взаємовідносин організацій, які поставляють прилади на територію України та виробників. Закон не пов`язує термін дії сертифікату про реєстрацію із терміном використання приладу) та є можливим за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджують правильність результатів вимірювання.
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено за допомогою пристрою «Drager Alcotest 6810».
З виписки результату огляду за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810 ARВL-0947», вбачається, що датою калібрування приладу є 02 вересня 2025 року (огляд проводився 15 березня 2026 року), а відтак підстави для визнання результатів огляду проведеного за допомогою вказаного приладу недійсними - відсутні.
Право кожної людини на життя та безпеку може бути порушено, якщо водій керує транспортним засобом у стані сп`яніння. Крім того, керування автомобілем у стані сп`яніння є порушенням права на безпеку дорожнього руху та може призвести до серйозних наслідків для інших учасників дорожнього руху.
Загальноприйнятою імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).
Визнання недопустимими доказів, зібраних поліцейськими, лише з підстав невиконання формалізованих процедур, або допущення описок без усвідомлення їх мети і значення, а тільки тому, що вони існують, без встановлення факту порушення жодного з прав чи основоположних свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказувало б лише на надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм, що в свою чергу унеможливить досягнення мети адміністративного стягнення (ст. 23 КУпАП).
Під час розгляду справи, судом не було встановлено, що ті порушення, на які посилається захисник, потягли за собою порушення конвенційних або конституційних прав ОСОБА_1 , внаслідок чого зібрані докази могли б бути визнані недопустимими, а провадження в справі закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи досліджені докази суд приходить висновку, що працівники поліції діяли у межах повноважень та відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, докази, що містяться в матеріалах справи, повністю узгоджуються між собою та підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, з огляду на встановлені в ході дослідження доказів обставини, заперечення ОСОБА_1 своєї винуватості та решта доводів його захисника судом відхиляються та розцінюються як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.
Таким чином, приходжу висновку про те, що подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мала місце, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена повністю.
Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників, вважаю за можливе притягнути останнього до адміністративної відповідальності і з метою його виховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, призначити йому покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Крім того, виходячи з вимог ст. 40-1 КУпАП та відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст. 40-1, 130, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та підлягає зарахуванню на рахунок UA218999980313020149000017001, отримувач коштів ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300, код за ЄДРПОУ 38012494, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу - 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на рахунок №UА908999980313111256000026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2026 року.

Суддя Оленич Ю.В.