Справа № 450/1269/25  Провадження № 1-кп/450/179/26 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі
головуючого судді   ОСОБА_1 
при секретарі   ОСОБА_2 
за участю прокурора   ОСОБА_3 
обвинуваченого   ОСОБА_4 
потерпілої ОСОБА_5 
представника потерпілого ОСОБА_6 
представника цивільного відповідача ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024141430001071 від 25.12.2024 року щодо 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шпакове, Новомиргородського району Кіровоградської області, українця, громадянин України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого, із середньою освітою, у якого на утриманні малолітня дитина, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 24.12.2024 приблизно о 22:00 год., у порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а також Розділ 1 п.п. 1.2, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху», «дати дорогу»); Розділ 2 п.п.2.3 б) д); Розділу 11 п. 11.4; Розділу 12 п.12.1, Розділ 34 дорожня розмітка 1.1 додатку 2 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, будучи військовослужбовцем, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи технічно справним автомобілем марки «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» реєстраційний номер НОМЕР_2 (Швейцарська реєстрація) автодорогою сполученням «Київ-Чоп у напрямку до м.Чоп, рухаючись у правій смузі руху, на 545 км.+307 м. неподалік с.Соснівка Львівського району Львівської області, на заокругленій ділянці дороги ліворуч по напрямку свого руху, та в порушення чинних вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: Розділ 1 п.п. 1.2, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху», «дати дорогу»); Розділ 2 п.п.2.3 б) д); Розділу 11 п. 11.4; Розділу 12 п.12.1, Розділ 34 (дорожня розмітка 1.1 додатку 2 ПДР України), під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не справився з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд на зустрічну смугу руху де відбулося зіткнення із зустрічним автомобілем марки «RENAULT» модель «KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який рухався в межах своєї смуги автодорогою сполученням « Київ-Чоп» у напрямку до м. Київ.
В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» реєстраційний номер НОМЕР_2 (Швейцарська реєстрація) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи отримала наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана брівної ділянки справа, забій параорбітальної ділянки справа, закрита травма хребта, переломи поперечних відростків справа L1, L2, L3, L4 неускладнені, закритий перелом лонної, сідничної кісток зліва з задовільним положенням відламків, закритий краєвий перелом верхньої гілки правої лонної кістки з задовільним положенням відламків, закритий перелом бічної маси крижової кістки зліва з задовільним положенням відламків, забій обох колінних суглобів, які утворилися внаслідок контакту з тупими предметами під час дорожньо-транспортної пригоди, та відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Водій автомобіля «RENAULT KANGOO», ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи отримав наступні тілесні ушкодження: травматичний гемопневмоторакс справа, закриті переломи ІІ, ІІІ, IV, V ребер справа по передньо-аксілярній лінії зі зміщенням фрагментів, закритий перелом тіла правої лопатки, ЧМТ, струс головного мозку, скальпована забійна рана лобної ділянки, які утворилися внаслідок контакту з тупими предметами під час дорожньо-транспортної пригоди, та відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться йому у вину визнав повністю та пояснив, що 24.12.2024 приблизно о 22:00 год керував своїм автомобілем «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» реєстраційний номер НОМЕР_2 (Швейцарська реєстрація), рухаючись по правій смузі руху, неподалік с.Соснівка, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не справився з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд на зустрічну смугу руху де відбулося зіткнення із зустрічним автомобілем марки «RENAULT» модель «KANGOO». Визнає, що внаслідок його автомобілі отримали технічні пошкодження та потерпілі отримала тілесні ушкодження. У вчиненому щиро кається, цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 визнав повністю, при можливості шкоду відшкодує, просить суворо його не карати. 
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться йому у вину, фактичні обставини злочину не оспорюються учасниками судового розгляду і вони не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів стосовно обставин вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. 
Таким чином, суд впевнившись у правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.
На підставі наведеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України доведена повністю.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України є правильною так як він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. 
За вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання, суд бере до уваги суспільну небезпеку вчиненого злочину, характер вчиненого злочинного діяння, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання. 
Відповідно до довідки № 25043453114026091154 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. 
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, котрий раніше не судимий, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, також враховує вину у вчиненому визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому. 
Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений обвинуваченим злочин у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, враховуючи те, що обвинувачений вину визнав, щиро кається, усвідомив протиправність на наслідки своїх діянь, визнання ним цивліьного позову, та зобов`язання сплатити шкоду, по мірі можливості потерпілому ОСОБА_8 , думку потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні заявила, що претензій будь якого характеру до обвинуваченого не має, просить суворо його не карати, суд приходить до висновку про доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2, ч.1, ч. 4 ст.76 КК України.
Потерпілим ОСОБА_8 в межах даного кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до ОСОБА_4 та Моторного(транспортного) страхового бюро України в якому просить стягнути з ОСОБА_4 та Моторно(транспортного) страхового бюро України , солідарно, на його користь моральну шкоду у зв`язку із лікуванням після ДТП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_8 – цивільному позивачу, заподіяно моральну шкоду. Як на підставу звернення з вимогою цивільно-правового характеру до МТСБУ, а саме стягнення моральної шкоди, покликається на вимоги п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - у разі відсутності чинного полісу у винуватця ДТП, відшкодування шкоди здійснюється МТСБУ, зокрема і за шкоду. Заподіяну життю та здоров`ю потерпілого. Розмір моральної шкоди виходить пов`язує з: фізичним болем, характером і тривалістю душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я, оскільки хід його життя був повністю порушений. Внаслідок ДТП він пережив дуже сильний стрес, порушився сон, і до сьогоднішнього дня характер душевних страждань не зменшується, а навпаки, посилюється. В даний час він не може займатися своїми звичними заняттями, переживає моральні страждання, перебуває пригніченому стані. Це пояснюється тим, що на даний момент він ще повністю не одужав. Порушились нормальні життєві зв`язки і йому необхідні додаткові матеріальні затрати, додатковий час та зусилля для відновлення свого стану до ДТП, що підтверджується наступним: стаціонарним та амбулаторним лікуванням, відвідування медичних закладів, аптек, проходження курсу реабілітації, поїздки до правоохоронних органів, в зв`язку з розслідуванням кримінальної справи, до суду, в зв`язку з розглядом справи по суті, звернення за наданням правничої допомоги, неможливістю працювати та вести звичний спосіб життя тощо. Вважає, що адекватним розміром відшкодування заподіяної йому моральної шкоди є сума у розмірі 150000 грн., яка б була справедливою компенсацією за моральні переживання, отримані внаслідок ДТП.
Представником цивільного відповідача – Моторного(транспортного) страхового бюро України на позовну заяву подано відзив, у якому просить просить в задоволенні вимог позивача до МТСБУ – відмовити в повному обсязі, стягнути на користь МТСБУ в порядку передбаченому КПК України, понесені судові витрати у розмір 2000 грн. В обґрунтування своєї позиції покликається на те, що чинним законодавством, в тому числі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не передбачено солідарної відповідальності заподіювача шкоди та МТСБУ. 
О крім того, на думку представника правових підстав для стягнення моральної шкоди з Моторного(транспортного) страхового бюро України на користь потерпілого немає, оскільки відсутні підстави передбачені ст.26-1 ЗУ № 1961-IV, що свідчить про неможливість відшкодування МТСБУ цивільному позивачу моральної шкоди. Обов`язку виплати моральної шкоди відповідно до приписів закону за таких обставин (викладених у цивільному позові) у МТСБУ не виникає. Автомобіль, яким керував ОСОБА_4 , на момент ДТП, зареєстрований в Швейцарській республіці, і визнає той факт, що такий автомобіль не зареєстрований в Україні. Більше того, цивільний позивач визнає обставину, що такий автомобіль був незабезпечений на момент ДТП. Отже, системний аналіз наведених правових норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про дорожній рух» дозволяє зробити висновок, що положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не поширюють свою дію на незареєстрований транспортний засіб, оскільки його експлуатація забороняється і він не допущений до дорожнього руху.
Суд погоджується з доводами представника відповідача, та приходить до висновку, що за таких обставин, звернення з матеріально-правовою вимогою позивача до відповідача - МТСБУ до задоволення не підлягає, а відтак немає і підстав для задоволення позовних вимог, та стягнення моральної шкоди з МТСБУ.
Разом з тим, обвинувачений в судовому засіданні, визнаючи свою винність у кримінальному правопорушенні, яке ставиться йому у провину цивільний позов визнав повністю, вказує, що по можливості буде здійснювати виплати у випадку задоволення судом такого. 
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Під час розгляду справи встановлено, що потерпілому ОСОБА_8 завдано моральної шкоди протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 . 
Згідно із положеннями статей 23, 1167 ЦК моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, грішми.
Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як зазначено у ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
З огляду на вищевикладене та керуючись ст. 2 КПК України, згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням всіх обставин справи, наслідків, що настали від вчинених кримінального правопорушення, ступеню та характеру фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, в результаті чого порушено його звичайний спосіб життя, а також враховуючи, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 настали суттєві наслідки, в частині шкоди здоров`ю потерпілих, суд приходить до висновку, що цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди підлягає задоволенню в розмірі 150 000 грн.
З обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати за проведення судових експертиз. 
Сторони клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу не заявляли.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України. 
Керуючись ст.ст.100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому основне покарання у виді 2(двох) років позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1(один) рік .
Згідно з положеннями ст. 75 КК України звільнити засудженого від обраного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до вимог п. 1, 2, ч. 1, ч. 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 , як військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби на командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 150000 грн. 
В решті в задоволенні позову відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на залучення експертів для проведення експертиз на загальну суму 17907,75 грн., а саме: експертизи № СЕ-19/114-25/148-ІТ від 04.03.2025 р. у розмірі 3979,50 грн; експертизи № СЕ-19/114-25/125-ІТ від 29.01.2025 р. у розмірі 3979,50 грн; експертизи № СЕ-19/114-25/124-ІТ від 12.02.2025 р. у розмірі 3979,50 грн; експертизи № СЕ-19/114-25/123-ІТ від 14.02.2025 р. у розмірі 5969,25 грн. 
Речові докази по кримінальному провадженні, а саме: 
автомобіль марки «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» реєстраційний номер НОМЕР_2 (Швейцарська реєстрація) та автомобіль марки «RENAULT» модель «KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_3 – повернути власникам.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення. 

Суддя	ОСОБА_1