Справа №766/11811/25
н/п 1-кп/766/2218/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2026            м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження (in absentia) кримінальне провадження №22024000000000924 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон Херсонської області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.
ОСОБА_5 , будучи громадянином України, достовірно усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення її території, достеменно знаючи та розуміючи факт захоплення та подальшого незаконного утримання окупаційною адміністрацією російської федерації та збройними силами російської федерації території м.Херсон та Херсонської області, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, знаходячись на тимчасово окупованій території в м.Херсон Херсонської області, у період часу з березня 2022 року по 13 травня 2022 року, більш точного часу та місця не встановлено, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, погодився на пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які входили до так званого «главного управления министерства внутренних дел Херсонской области» та 17 травня 2022 року, знаходячись на тимчасово окупованій території в м.Херсон Херсонської області, за адресою: Маяковського, 10, добровільно зайняв посаду так званого «тимчасово виконуючого обов`язки інспектора відділення дільничних інспекторів поліції Дніпровського районного відділу поліції» (мовою оригіналу - «временно исполняющего обязанности инспектора отделения участковых инспекторов полиции Днепровского районного отделения полиции»), а з 12 липня 2022 року посаду так званого «тимчасово виконуючого обов`язки помічника оперуповноваженого відділення карного розшуку Дніпровського районного відділу поліції» (мовою оригіналу – «временно исполняющий обязанности помощника оперуполномоченного отделения уголовного розыска Днепровского районного отделения полиции») у незаконно створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області правоохоронному органі – так званому «головному управлінні МВС Херсонської області» (мовою оригіналу - «главное управление министерства внутренних дел Херсонской области»). 
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

II. Застосовані правові процедури у кримінальному провадженні. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Дане кримінальне провадження здійснювалось за відсутності ОСОБА_5 (in absentia) у зв`язку з його ухиленням від органу досудового розслідування та суду.
Обвинувачений у судові засідання не з`являвся, у зв`язку з чим, на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2025, щодо ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне судове провадження.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2025, здійснювалось у порядку спеціального досудового розслідування.
Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження — у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.
Під час судового провадження повідомлення, виклики та процесуальні документи також публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження — у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Херсонського міського суду Херсонської області.
Вказані факти, які підтверджені наявними в матеріалах кримінального провадження документами, дають підстави для висновку, що обвинувачений мав усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, у тому числі, на захист та доступ до правосуддя. 
Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника самостійно; в) захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безплатно за рахунок держави. 
Суд вважає, що дії обвинуваченого вказують, що він відмовився від свого права приймати участь у судовому розгляді.
Суд констатує, що як стороною обвинувачення в ході здійснення спеціального досудового розслідування, так і судом під час здійснення спеціального судового провадження (in absentia), були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Так, участь захисника у даному кримінальному провадженні, залученого для здійснення захисту за призначенням, була забезпечена із самого початку кримінального переслідування обвинуваченого та здійснювалася до ухвалення вироку у справі. Захисник брав участь у кожній слідчій (розшуковій) дії, яка передбачала його обов`язкову участь, отримував усі процесуальні документи, що підлягали врученню обвинуваченому, брав участь у кожному судовому засіданні. Зауважень, клопотань чи заперечень з цього приводу від захисника протягом здійснення кримінального провадження не надходило.
Таким чином, судом установлено, що в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення вжито всіх передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваного на захист, з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування. При здійсненні судового провадження судом також здійснені всі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ його до правосуддя, з урахуванням установлених законом особливостей такого провадження.

ІІІ Позиції сторін
Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочині, просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, правоохоронних органах на строк 15 років з конфіскацією всього майна. 
Захисник вважав недоведеною винуватість ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні поза розумним сумнівом. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні документи про призначення ОСОБА_5 на посаду в незаконному правоохоронному органі окупаційної влади. Показання свідків неможна визнати достовірними та достатніми доказами для ухвалення обвинувального вироку, документів обвинуваченого, які б підтверджували його посаду в окупаційному органі, вони не бачили. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 взагалі вказав, що ОСОБА_5 він не знає. Показання свідка ОСОБА_7 є опосередкованими. Свідок ОСОБА_8 впізнав обвинуваченого лише на фото. Просив суд ухвалити виправдувальний вирок.

ІV. Докази, які підтверджують встановлені судом обставини.
Вина ОСОБА_5 у колабораційній діяльності, за встановлених судом обставин, підтверджується наданими сторонню обвинувачення доказами:
-протоколом огляду від 22.02.2024, згідно якого, слідчим проведено огляд флеш носія, вилученого 25.11.2022 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ., на якому виявлено файли з назвою «Приказ 17.05.2022», а саме наказ незаконного створеного правоохоронного органу «ГУ МВД Херсонской области» від 17.05.2022 №1 л/с, де серед інших, з 17.05.2022 ОСОБА_5 призначено на посаду «временно исполняющего обязанности инспектора отделения участковых инспекторов полиции Днепровского районного отделения полиции ГУ МВД» Херсонской области». Згідно з вказаним наказом, призначення ОСОБА_5 на посаду було здійснено на підставі його заяви від 13.05.2022; Файл з назвою «Приказ 22.07.2022», який містить наказ незаконного створеного правоохоронного органу «ГУ МВД Херсонской области» від 20.07.2022 №22 л/с, де серед інших, з 12.07.2022 ОСОБА_5 звільнено з посади (мовою оригіналу) - «временно исполняющего обязанности инспектора отделения участковых инспекторов полиции Днепровского районного отдела полиции Главного управления МВД Херсонской области», призначено на посаду (мовою оригіналу) - «временно исполняющего обязанности помощника оперуполномоченного отделения уголовного розыска Днепровского районного отдела полиции Главного управления МВД Херсонской области»» Згідно з вказаним наказом, призначення ОСОБА_5 на посаду було здійснено на підставі його заяви від 12.07.2022; 
-протоколом огляду від 12.02.2024, згідно якого, оглянуто флеш носій, вилучений 25.11.2022 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , на якому містяться відомості щодо діяльності за напрямком кадрового забезпечення незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою РФ на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области» - накази по особовому складу (призначення, звільнення, список особового складу з паспортним даними, номерами телефонів, посад, ІПН, штатний розпис, біографічні довідки). Зокрема, у ході огляду файлу «Сотрудники ГУ МВД состоянием на 19.07.2022», «Сотрудники состоянием на 22.07.2022», «Сотрудники состоянием на 30.07.2022», «сотрудники на 10.08», «сотрудники на 5.09», «сотрудники на 23.09», виявлено списки осіб, незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою рф на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области», станом на вказані дати. У вказаних документах наявні відомості про особу з прізвищем, ім`ям та по-батькові - « ОСОБА_5 », 19.03.1995, та відомості про його посаду (мовою оригіналу) – «помощник оперуполномоченного отделения уголовного розыска Днепровского районного отделения полиции Главного управления МВД», дата зайняття 17.05.2022. 
-протоколом огляду від 17.11.2022, згідно якого, під час огляду адміністративної будівлі відділу поліції №1 Херсонського районного управління поліції, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Залаегерсек, 29, виявлено та вилучено документи, що підтверджують функціонування незаконного правоохоронного органу, створеного окупаційною владою рф на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме «ГУ МВД Херсонской области», а також окремих його підрозділів. Зокрема, списки особового складу, накази, рапорти, процесуальні документи; 
-протоколом огляду від 19.11.2022, згідно до якого, слідчим проведено огляд документів вилучених під час огляду адміністративної будівлі відділу поліції №1 Херсонського районного управління поліції, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Залаегерсек, 29, серед яких, списки працівників т.зв. «ГУ МВД Херсонской области», де наявні відомості про ОСОБА_5 , 19.03.1995, посада якого зазначена як «помощник оперуполномоченного ОУР», рапорти та процесуальні документи працівників вказаного окупаційного органу;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2023, за участю свідка ОСОБА_9 , з якого вбачається, що свідок за сукупністю зовнішніх ознак впізнав ОСОБА_5 як працівника окупаційної поліції;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.02.2024, за участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , з яких вбачається, що свідки за сукупністю зовнішніх ознак впізнали в ОСОБА_5 оперативного працівника карного розшуку окупаційної поліції – «Днепровский отдел полиции»;
-показаннями свідка ОСОБА_11 , згідно до яких, 01.09.2022 року в м.Херсоні зник її чоловік, внаслідок чого вона звернулася із заявою до окупаційної поліції в Дніпровському районі. Серед поліцейських, які прибули за її заявою, був ОСОБА_5 ;
-показаннями свідка ОСОБА_7 , з яких вбачається, що свідок працював до 2013 року в міліції. Обвинуваченого знає візуально як працівника міліції. Під час окупації м.Херсон бачив обвинуваченого, який у складі групи здійснював перевірку документів у громадян. ОСОБА_5 був одягнений у формений одяг окупаційної поліції, при собі мав вогнепальну зброю; 
-показаннями свідка ОСОБА_8 аналогічного змісту. Свідок зазначив, що впізнав обвинуваченого на фотографії. 
-показаннями свідка ОСОБА_9 відповідно до яких, влітку 2022 року він знаходився в м.Херсоні. Вночі у його сусіда підпалили автомобіль. Зранку приїхали представники окупаційної поліції, які проводили опитування сусідів про відомі їм обставини підпалу автомобіля, зокрема допитували і його. Серед представників окупаційної поліції був ОСОБА_5 ;
-відомостями з особової картки, наданої Державною міграційною службою України, відповідно до яких, 13.04.2011 року обвинувачений отримав паспорт громадянина України (МР345840) 

V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно з положеннями статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. (ст.86 КПК України)
За змістом ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Згідно з вимогами цієї статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку, що вони, крім показань свідків ОСОБА_6 , є належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що нічого не знає про ОСОБА_5 , а отже його показання не містять інформації, яка б підтвердила чи спростувала обставини даного кримінального провадження, що підлягають встановленню.
Досліджені судом докази отримані в порядку встановленому КПК України та є допустимими.
Допустимість доказів стороною захисту під час судового розгляду не оспорювалась.
Суд приймає та покладає в основу свого висновку про винуватість ОСОБА_5 протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а також протоколи огляду від 12.02.2024, 22.02.2024, згідно до яких оглянуто документи - накази про призначення ОСОБА_5 на посади так званого «временно исполняющего обязанности инспектора отделения участковых инспекторов полиции Днепровского районного отдела полиции Главного управления МВД Херсонской области», «временно исполняющего обязанности помощника оперуполномоченного отделения уголовного розыска Днепровского районного отдела полиции Главного управления МВД Херсонской области»». 
Вказані докази в сукупності з показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підтверджують зайняття обвинуваченим, який є громадянином України, посади в незаконному правоохоронному органі.
Інші докази, зокрема, прокол огляду від 12.02.2024, 17.11.2022, 19.11.2022, прямо та непрямо підтверджують факт створення окупаційною владою рф незаконного правоохоронного органу та діяльності такого органу на тимчасово окупованій території Херсонської області.
Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 судом досліджені показання свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких, у період окупації м. Херсона він перебував за місцем проживання. Його сусід ОСОБА_13 звернувся до представників окупаційної поліції із заявою про мінування. У нічний час до місця події прибула значна кількість транспортних засобів із військовими та працівниками окупаційної поліції, які здійснювали опитування мешканців. При цьому свідок зазначав, що може впізнати одного з поліцейських.
У зв`язку зі смертю свідка ОСОБА_12 , судом, відповідно до вимог ч. 11 ст. 615 КПК України, досліджено його показання, отримані на стадії досудового розслідування.
Аналіз змісту вказаних показань свідчить про те, що свідок не ідентифікує обвинуваченого як особу, причетну до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, та не повідомляє відомостей, які б прямо чи опосередковано вказували на ОСОБА_5 .
Стороною обвинувачення не надано суду доказів проведення із зазначеним свідком слідчої дії у вигляді пред`явлення особи для впізнання, під час якої він міг би ідентифікувати обвинуваченого.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені показання свідка не підтверджують причетність ОСОБА_5 до інкримінованого кримінального правопорушення та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, як доказ його винуватості.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, виражається, зокрема, у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.
Зі змісту частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 вбачається, що до правоохоронних органів відносяться, зокрема, органи Національної поліції.
Оскільки незаконний орган, мовою оригіналу - «главное управление министерства внутренних дел херсонской области», посаду в якому зайняв обвинувачений, виконував функції притаманні Національної поліції України, суд констатує, що вказаний незаконний орган необхідно вважати правоохоронним. 
Такий незаконний правоохоронний орган створено на тимчасово окупованій території Херсонської області органами окупаційної влади. 
Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б давали підстави припустити, що протиправні дії обвинуваченого вчинено під фізичним чи психічним примусом. Навпаки, дані протоколів огляду, які містять відомості про підстави призначення ОСОБА_5 на посаду в так званому «главном управлении МВД Херсонской области», а саме його заява, дають підстави стверджувати, що обвинувачений мав вибір та можливість відмовитись від дій, які є кримінально-караними, тобто вчинив їх добровільно.
Обвинувачений є громадянином України.
Отже, дії ОСОБА_5 , який будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області, утворюють об`єктивну сторону кримінального правопорушення в якому він обвинувачується.
Доводи захисника про те, що досліджені судом докази не доводять винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом, суд визнає необґрунтованими.
Зі змісту статті 94 КПК України вбачається, що суд, при прийнятті відповідного процесуального рішення, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.04.2021 у справі 364/439/18, чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Сукупність досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою, дають підстави для достовірного висновку, що ОСОБА_5 добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органу окупаційної влади, вказані докази виключають інші розумні версії події.
Отже, сукупність досліджених судом достовірних доказів у своєму взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, і він винний у вчиненні цього кримінального правопорушення.

VI. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

VІІ. Мотиви призначення покарання
Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, особу винного, який на обліку лікаря нарколога, психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину, що загрожує незалежності, суверенітету, територіальній цілісності та безпеці держави України, даних про особу обвинуваченого, характер його дій, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства, йому має бути призначено покарання в межах санкції ч.7 ст.111-1 КК України.
Також, обвинуваченому має бути призначене обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. 
Крім того, враховуючи, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, суд вважає необхідним застосувати додаткове покарання у виді конфіскації всього належного обвинуваченому майна.
На думку суду, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

VIІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2025 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який, з метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили, суд вважає доцільним залишити без змін.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2025 на майно ОСОБА_5 , а саме транспортний засіб, ЗАЗ – DAEWOO LANOS, VIN – НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; причіп бортовий, VIN – НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 , накладено арешт. 
Відповідно до ч.4 ст.174 КК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи, що до обвинуваченому призначається додаткове покарання у виді конфіскації майна, підстав для скасування арешту майна немає. 
Документи необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних і правоохоронних органах на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. 
Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання.
Арешт накладений на майно обвинуваченого: автомобіль ЗАЗ – DAEWOO LANOS, VIN – НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; причіп бортовий, VIN – НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 , залишити без змін до виконання вироку в частині конфіскації майна.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Суддя	ОСОБА_1