ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року 
м.Черкаси 

Справа № 692/1603/25		
Провадження № 22-ц/821/1194/26		
Категорія: 304090200 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.
суддів: Василенко Л.І., Сіренка Ю.В.,
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
представник позивача – Канак Маргарита Сергіївна,
відповідач: ОСОБА_1 ,
представник відповідача – адвокат Терновий Руслан Богданович

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Тернового Руслана Богдановича на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 17 березня 2026 року (ухваленого під головуванням судді Чепурного О.П. в приміщенні Драбівського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту – ТОВ «ФК «ЄАПБ», Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07.01.2024 між ТОВ «Стар Файнес Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 04943-01/2024 з відповідними додатками до нього, а саме додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту, паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору відповідачці було надано фінансовий кредит в розмірі 9000,00 грн.
28.05.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 28052024, згідно з яким останнє набуває права грошової вимоги, що належали ТОВ «Стар Файненс Груп», згідно реєстру боржників.
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу, позивач у справі набув права вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за договором № 04943-01/2024 від 07.01.2024 в сумі 25875,00 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 9000,00 грн, заборгованість за відсотками 16875,00 грн.
Відтак, представник позивача стверджує, що відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 04943-01/2024 від 07.01.2024 в сумі 25875,00 грн.
Зазначає, що з моменту отримання права вимоги 28.05.2024, позивач не здійснював жодних нарахувань відповідачу.
Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 04943-01/2024 від 07.01.2024 в розмірі 25875,00 грн та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 17 березня 2026 позовні вимоги - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 04943-01/2024 від 07.01.2024 у сумі 25875,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання по кредитному договору № 04943-01/2024 від 07.01.2024, тому підлягає стягненню з неї на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором, а саме тіло кредиту в розмірі 9000,00 грн та нараховані відсотки в сумі 16875,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій 15.04.2026 апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 – адвокат Терновий Р.Б., вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, просив змінити рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 17.03.2026 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» нарахованих процентів за кредитним договором в розмірі 16875,00 грн, зменшивши їх до 50% від суми основної заборгованості, тобто до 4500,00 грн, але у будь-якому разі не більше 9000,00 грн, а всього разом заборгованість підлягає зменшенню до 13500,00 грн, але у будь-якому разі не більше 18000,00 грн. Здійснити розподіл судових витрат відповідно до зміненого судового рішення.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд не врахував, що на момент укладення кредитного договору № 04943-01/2024 від 07.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 вже набув чинності Закон України від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «про споживче кредитування», не може перевищувати 1% (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Однак, за умовами кредитного договору № 04943-01/2024 від 07.01.2024 первісний кредитор встановив відповідачу процентну ставку на рівні 2,50% в день у межах строку кредитування, вказаного у п. 1.2 Договору, тобто на 100 днів – до 15.04.2024. Отже, станом на дату укладення кредитного договору денна процентна ставка перевищувала максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений законом.
Апелянт не погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно справедливих умов вказаного кредитного договору, яким встановлено щоденну проценту ставку на рівні 2,50%. При цьому, судом стягнуто з відповідача на користь позивача проценти в розмірі 16875,00 грн, які у 1,87 разів перевищують суму кредиту (9000,00 грн).

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 06.05.2026, представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Канак М.С., вважаючи рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 17.03.2026 законним, обґрунтованим, зазначаючи, що в процесі розгляду справи суд першої інстанції не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і безпідставними, просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає.
З матеріалів справи вбачається, що 07.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 04943-01/2024.
Відповідно до п.1.1. Договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 9000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах визначених договором. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 100 днів. Дата надання кредиту 07.01.2024, кінцева дата погашення кредиту 15.04.2024.
Згідно п. 1.4.1 Договору, денна процентна ставка складає 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного п.1.2. Згідно п. 1.6. кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки №4441-11хх-хххх-7593.
Розділом 2 Договору передбачений порядок укладання договору, де в п. 2.1. вказано, що перед укладанням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта та порядок дій із клієнтом в процесі оформлення кредитного договору. Клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції.
Відповідно до Розділу 8 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» вбачається, що даний договір підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом W8673, окрім того зазначено її ПІБ, id-картка, РНОКПП, адреса, номер платіжної картки.
До даного договору додано паспорт споживчого кредиту.
Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом у цій справі про стягнення боргу.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст. 627 ЦК України).
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
28.05.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28052024, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. До договору факторингу додано Акт прийому-передачі реєстру боржників, платіжну інструкцію № 21384 від 30.05.2024 та реєстр боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 28.05.2024 до договору факторингу № 28052024 від 28.05.2024, під № 60 вказано боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору: 04943-01/2024, сума заборгованості за основною сумою боргу: 9000,00 грн., сума заборгованості за відсотками: 16875,00 грн., сума заборгованості разом 25875,00 грн., кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань: 93.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц, від 06.02.2018 у справі за № 278/1679/13-ц.
Враховуючи вище викладене правове регулювання та встановлені фактичні обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що позивачем доведено отримання ОСОБА_1 коштів по кредитному договору № 04943-01/2024 від 07.01.2024 в розмірі 9000,00 грн., які в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке набуло права вимоги.
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором № 04943-01/2024 від 07.01.2024, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.
Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідачка має непогашену заборгованість за кредитним договором № 04943-01/2024 від 07.01.2024 року в розмірі 25875,00 грн., з яких: 9000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 16875,00 грн. – заборгованість за відсотками; 0,00 грн. – сума заборгованості за пенею.
Відповідно до п.1.1. Договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 9000,00 грн.; кредит надається строком на 100 днів, дата надання кредиту 07.01.2024, кінцева дата погашення кредиту 15.04.2024 року.
Згідно п. 1.4.1 Договору, денна процентна ставка складає 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного п.1.2. договору. Нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п.1.2. починаючи з дня надання кредиту клієнту. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня.
З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за договором нараховувалися в межах строку, визначеного в п. 1.2. Договору.
Колегія суддів відхиляє посилання представника відповідача, що розмір заявлених до стягнення процентів не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, виходячи із слідуючого.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Кредитний договір укладено 07 січня 2024 року строком по 15 квітня 2024 року, а отже в період дії договору діяла денна ставка передбачена законом в розмірі 2,5%.
Таким чином, як вбачається з копії кредитного договору, його умов та детального розрахунку заборгованості, розмір процентної ставки, який визначений та узгоджений сторонами в кредитному договорі № 04943-01/2024 укладеному 07.01.2024 та нарахований розмір заборгованості за відсотками відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказані доводи не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права і зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, яким було надано вичерпну правову оцінку під час розгляду справи в суді першої інстанції.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що Кредитний договір № 04943-01/2024 від 07.01.2024 укладено між ТОВ «ФК «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 в електронному вигляді, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач як позичальник, отримала кредитні кошти за договором, не повернула їх в повному розмірі та у визначені строки разом зі сплатою відсотків, отже має заборгованість, яка нею не спростована, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення існуючої заборгованості.
Також суд обґрунтовано вважав, що оскільки договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів» у встановленому порядку недійсним не визнано, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину та до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів», як до нового кредитора, перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 04943-01/2024 від 07.01.2024.
Щодо посилання представника відповідачки на несправедливі умови договору споживчого кредиту в частині завищених відсотків, колегія суддів зазначає, що процентна ставка визначена п.1.4.1. Кредитного договору, в 1.5. Договору передбачено, що детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення реальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
П. 2.4 Договору визначено, що за результатом ознайомлення з інформацією на сайті товариства клієнт на калькуляторі обирає необхідну суму кредиту та строк платежу за кредитом, який є розрахунковим періодом побудування графіку платежів, після чого переходить до створення особистого кабінету.
З Додатку 1, до Кредитного договору вбачається, що відповідачка його підписала електронним підписом, а отже ознайомилася з інформацією щодо дати платежів, розміру кредиту, процентами за користування кредитом, які визначені у цифровому еквіваленті, а тому підписанням графіку платежів вона підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє та погоджується з розмірами платежів.
Отже, первісним кредитором було дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України, щодо встановлення розміру процентів за користування сумою кредиту, про що була надана інформація відповідачці, оскільки остання не заперечує укладення договору на вищезазначених умовах.
Оскільки Кредит надано строком на 100 днів, а тому враховуючи суму наданого кредиту в розмірі 9000,00 грн., розмір відсоткової ставки (з 07.01.2024 по 15.04.2024) 2,5% в день від суми залишку кредиту, то сума нарахованих відсотків становить (9000,00 грн.?2,50%)?100 днів = 22500 грн. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачкою було здійснено оплату 01.02.2024 року у сумі 5625,00 грн., а тому розмір відсотків за користування позикою, який підлягає стягненню становить 16875,00 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Тернового Руслана Богдановича  – залишити без задоволення.
Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 17 березня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча        О.В. Карпенко

Судді         Л.І. Василенко

Ю.В. Сіренко