ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року   Справа № 906/489/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії: 
Головуючого судді Гудак А.В.
судді Петухов М.Г. 
судді Мельник О.В. 
секретар судового засідання Пацьола О.О.
за участю представників:
позивача: Войнаровська Д.М. адвокат 
відповідача: не з"явився 
від орган ДВС: Карпенков С. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНЛАЙН ХІМІЯ" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 05.05.2026 про задоволення скарги на дії державного виконавця у справі №906/489/25 (суддя Соловей Л.А., м.Житомир)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНЛАЙН ХІМІЯ" 
до відповідача: Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" (с-ще Іршанське Коростенського району Житомирської області)
про стягнення 4 660 004,15грн

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.05.2026 по справі №906/489/25 скаргу АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на дії старшого державного виконавця Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МУЮ, Житомирська область Рай Тетяни Сергіївни щодо накладення арешту на банківські рахунки АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" у виконавчому провадженні №79445679 задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МУЮ, Житомирська область Рай Тетяни Сергіївни щодо накладення арешту на банківські рахунки АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" у виконавчому провадженні №79445679. Визнано незаконною та скасувати постанову про арешт коштів АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" від 27.10.2025 у виконавчому провадженні №79445679.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою ТОВ «Грінлайн Хімія» звернулось з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 05.05.2026 по справі № 906/489/25. Ухвалити нове судове рішення, яким залишити без задоволення скаргу АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на дії старшого державного виконавця Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МУЮ Житомирська область Рай Тетяни Сергіївни щодо накладення арешту на банківські рахунки АТ«Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат» у виконавчому провадженні №79445679.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 01.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНЛАЙН ХІМІЯ" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 05.05.2026 про задоволення скарги на дії державного виконавця у справі №906/489/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01 липня 2026 року.
16 червня 2026 представником АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» Кулик С.А. поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ «ГРІНЛАЙН ХІМІЯ» на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 05.05.2026 року у справі №906/489/25 залишити без задоволення. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 05.05.2026 року у справі № 906/489/25 залишити без змін.
30 червня 2026 року представником АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» Кулик С.А. подана заява про розгляд справи без участі, в якій просить суд розглянути справу без його участі. Позицію, що викладена у відзиві на апеляційну скаргу підтримує повністю та просить апеляційну скаргу ТОВ «ГРІНЛАЙН ХІМІЯ» на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 05.05.2026 року у справі № 906/489/25 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 05.05.2026 року у справі №906/489/25 залишити без змін.
Крім того, повідомив, що виконавче провадження №79445679, в рамках якого державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів від 27.10.2025 та вчинялися неправомірні дії державним виконавцем Коростенського міськрайонного ВДВС щодо накладення арешту на банківські рахунки АТ «ОГХК» в особі філії «Іршанський ГЗК» закрито, а також визнано наказ Господарського суду Житомирської області №906/489/25 від 29.09.2025 про стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНЛАЙН ХІМІЯ" (65048, Одеська обл., місто Одеса, вул.Велика Арнаутська, буд. 26, офіс 146, ід. код 41404234) 4 449 600,00 грн основного боргу; 163 593,55 грн інфляційних; 46 810,16 грн 3% річних; 55 920,05 грн судового збору, таким, що не підлягає виконанню. В підтвердження вказаних обставин, до заяви додано постанову про закінчення виконавчого провадження №79445679 від 17.06.2026 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 23.06.2026 у справі №906/489/25, якою заяву Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" від 15.06.2026 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано наказ Господарського суду Житомирської області №906/489/25 від 29.09.2025 про стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНЛАЙН ХІМІЯ" (65048, Одеська обл., місто Одеса, вул.Велика Арнаутська, буд. 26, офіс 146, ід. код 41404234) 4 449 600,00 грн основного боргу; 163 593,55 грн інфляційних; 46 810,16 грн 3% річних; 55 920,05 грн судового збору, таким, що не підлягає виконанню. 
Представник позивача в судовому засіданні 01.07.2026 підтримала доводи апеляційної скарги та надала відповідні пояснення.
Представник Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МУЮ Житомирська область підтримав доводи апеляційної скарги позивача та надав відповідні пояснення.
Північно-західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників позивача та органу ДВС, розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст ухвали суду першої інстанції.
Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на дії старшого державного виконавця Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МУЮ, Житомирська область Рай Тетяни Сергіївни щодо накладення арешту на банківські рахунки АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" у виконавчому провадженні №79445679, дійшов висновку, що державний виконавець, маючи доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження, державних реєстрів та інформацію про вже зупинені виконавчі провадження щодо цього самого боржника, був обізнаний про завершення приватизації та повинен був ще до вчинення виконавчих дій застосувати положення пункту 12-1 частини першої статті 34 та частини восьмої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено обов`язкове зупинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації, тобто до 16.06.2026. Суд також зазначив, що обов`язок негайного накладення арешту на кошти боржника відповідно до частини сьомої статті 26 зазначеного Закону виникає лише за умови повідомлення стягувачем конкретних рахунків боржника, чого у даному випадку зроблено не було. За таких обставин суд визнав, що постанова про арешт коштів від 27.10.2025 у виконавчому провадженні №79445679 прийнята без перевірки наявності законних підстав для зупинення виконавчих дій, а тому дії старшого державного виконавця щодо накладення арешту на банківські рахунки АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» є неправомірними, а сама постанова про арешт коштів – незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

2. Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ТОВ «Грінлайн Хімія» посилається на те, що суд безпідставно задовольнив скаргу боржника на дії державного виконавця, оскільки не встановив, яке саме право боржника було порушене постановою про арешт коштів. На думку скаржника, відповідно до статей 339 та 343 Господарського процесуального кодексу України оскарження дій державного виконавця можливе лише за наявності порушеного права сторони виконавчого провадження, а суд першої інстанції не навів жодних мотивів щодо існування такого порушення. При цьому апелянт наголошує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист, а тому судовий контроль за діями виконавця має бути спрямований на забезпечення реального виконання рішення, а не на створення перешкод для його виконання.
Апелянт також вважає помилковими висновки суду про те, що державний виконавець мав можливість самостійно з`ясувати факт завершення великої приватизації боржника та встановити час виникнення відповідних зобов`язань шляхом перевірки інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень. На думку скаржника, Закон України «Про виконавче провадження» не покладає на державного виконавця такого обов`язку. Виконавець діє виключно в межах повноважень, визначених законом, а обов`язок повідомити виконавця про наявність підстав для зупинення виконавчих дій покладається саме на боржника відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».
Скаржник зазначає, що відповідно до статей 18, 26, 34 та 56 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець після відкриття виконавчого провадження зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення та накладати арешт на майно і кошти боржника для забезпечення реального виконання рішення суду. Постанова про арешт коштів від 27.10.2025 винесена саме під час відкриття виконавчого провадження та повністю відповідала вимогам закону щодо иконання судових рішень. Лише наступного дня, після отримання заяви боржника про наявність підстав для зупинення виконавчих дій, державний виконавець постановив зупинити їх вчинення на підставі пункту 12-1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, державний виконавець діяв послідовно, у межах наданих законом повноважень та після отримання інформації про відповідні обставини.
Окремо апелянт заперечує висновок суду першої інстанції про те, що у державного виконавця не виник обов`язок негайно накладати арешт на кошти боржника через відсутність у заяві стягувача відомостей про конкретні банківські рахунки боржника. На думку скаржника, суд помилково ототожнив різні виконавчі дії та неправильно витлумачив частину сьому статті 26 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначена норма лише визначає один із можливих способів отримання інформації про рахунки боржника і не встановлює виключних умов для накладення арешту. При цьому статті 48, 52 та 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають право і обов`язок державного виконавця звертати стягнення на кошти боржника, а інформація про рахунки може бути отримана як від стягувача, так і безпосередньо від державних органів. У даному випадку відповідь Державної податкової служби щодо рахунків боржника була отримана державним виконавцем ще 27.10.2025, що, на думку апелянта, підтверджує правомірність винесення постанови про арешт коштів.
Апелянт також зазначає, що висновки суду першої інстанції суперечать конституційному принципу обов`язковості судових рішень, положенням статей 129 та 129-1 Конституції України, статтям 6 і 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини щодо необхідності забезпечення ефективного виконання судових рішень. На думку скаржника, стягувач, звернувшись із заявою про відкриття виконавчого провадження, має право розраховувати на вчинення державним виконавцем усіх передбачених законом заходів для реального виконання судового рішення. Водночас висновок суду про те, що стягувач, укладаючи договір із боржником, повинен був передбачати можливість зупинення виконавчого провадження у зв`язку з приватизацією боржника, апелянт вважає таким, що суперечить загальним засадам господарського судочинства та фактично створює умови для уникнення боржником виконання судового рішення.
Заперечуючи доводи апеляційної скарги у відзиві на апеляційну скаргу представник Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив скаргу АТ «ОГХК», визнав неправомірними дії старшого державного виконавця Коростенського ВДВС Рай Тетяни Сергіївни щодо накладення арешту на банківські рахунки АТ «ОГХК» в особі філії «Іршанський ГЗК» та скасував постанову про арешт коштів від 27.10.2025 у виконавчому провадженні №79445679. Зазначає, що наказом Фонду державного майна України №870 від 16.06.2025 завершено приватизацію АТ «ОГХК» шляхом продажу державного пакета акцій у розмірі 100 % статутного капіталу, тоді як рішення Господарського суду Житомирської області від 26.08.2025 та наказ Господарського суду Житомирської області від 29.09.2025 стосуються виконання зобов`язань, які виникли ще до завершення приватизації, а саме з договору поставки №229-331/3-24 від 20.08.2024, за яким товар був поставлений за видатковими та товарно-транспортними накладними №1337 від 02.09.2024, №1355 від 06.09.2024, №1367 від 10.09.2024, №1384 від 17.09.2024, №1411 від 26.09.2024, №1481 від 05.10.2024, №1510 від 10.10.2024 та №1565 від 21.10.2024 на загальну суму 4 449 600,00 грн. На думку заявника, за таких обставин державний виконавець відповідно до пункту 12-1 частини першої статті 34 та частини восьмої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» був зобов`язаний зупинити виконавчі дії на період з 16.06.2025 до 16.06.2026, а не накладати арешт на кошти боржника. Крім того, зазначає, що станом на відкриття виконавчого провадження №79445679 у того ж державного виконавця вже перебували 11 виконавчих проваджень (№71935345, №72272235, №72285664, №72469570, №72862175, №73242594, №73242910, №75554353, №75554652, №77144701 та №77763362), які були зупинені саме з підстав завершення приватизації АТ «ОГХК», що свідчить про повну обізнаність державного виконавця щодо правового статусу боржника та відсутність у нього правових підстав для вчинення виконавчих дій.
Також відповідач заперечує доводи апеляційної скарги, щодо обов`язку державного виконавця негайно накласти арешт на кошти боржника, зазначаючи, що відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» такий обов`язок виникає лише у випадку, якщо стягувач повідомив конкретні рахунки боржника, тоді як ТОВ «ГРІНЛАЙН ХІМІЯ» таких відомостей не надало. Крім того, звертає увагу, що незаконний арешт коштів на суму 3 151 017,97 грн фактично заблокував господарську діяльність стратегічного підприємства, унеможливив оплату електроенергії, природного газу та паливно-мастильних матеріалів, створив загрозу зупинення кар`єрів і збагачувальних фабрик, а також поставив під загрозу водопостачання населених пунктів Іршанськ та Нова Борова Житомирської області, оскільки філія «Іршанський ГЗК» є єдиним постачальником поверхневої води для відповідних водопостачальних підприємств. На підтвердження правильності висновків суду першої інстанції заявник посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах Касаційного господарського суду від 18.12.2024 у справі №7/191-04, Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №908/1525/16 та Касаційного цивільного суду від 03.09.2025 у справі №335/7744/23, відповідно до яких положення статей 34 та 35 Закону України «Про виконавче провадження» мають імперативний характер, а після виникнення підстав для зупинення виконавчого провадження виконавець позбавлений права вчиняти виконавчі дії до його поновлення, оскільки законодавчі обмеження спрямовані на забезпечення належного проведення приватизації та захист публічного інтересу.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин та правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги. 
Відповідно до частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 26.08.2025 по справі №906/489/25 стягнуто з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНЛАЙН ХІМІЯ" 4 449 600,00 грн основного боргу, 163 593,55 грн інфляційних, 46810,16 грн 3% річних, 55 920,05 грн судового збору.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п.1-1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі зокрема таких виконавчих документів: судових наказів.
29 вересня 2025 року на примусове виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 26.08.2025 по справі №906/489/25 видано судовий наказ.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
ТОВ «ГРІНЛАЙН ХІМІЯ» звернулась на ім`я начальника Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Поставитюк С.П. з заявою від 20.10.2025 вих.№2025-20/10 про примусове виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 26.08.2025 по справі №906/489/25 (а.с.5 на звороті-6 т.2). У вказаній заяві товариство просило: винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після одержання виконавчого документа; під час відкриття виконавчого провадження винести постанову про арешт майна (коштів) боржника; Зобов`язати боржника протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про його доходи та майно; зобов`язати боржника надати відомості щодо належного йому майна за даним бухгалтерського обліку; отримати в органах доходів і зборів інформацію про наявні у боржника рахунки, а також про його дебіторську заборгованість; провести перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому здійснювати таку перевірку не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника; здійснити реєстрацію обтяжень майна боржника; у разі невиконання стороною боржника законних вимог виконавця, вирішити питання про притягнення винуватих осіб до адміністративної відповідальності в порядку ст.188-13 КпАП України, а в разі неявки на вимогу виконавця заходів для застосування приводу; якщо у поведінці боржника чи пов`язаних з ним осіб буде виявлено ознаки злочину передбаченого в статтях 219, 382 чи 388 КК України (доведення до банкрутства, невиконання судового рішення, незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, або майна, яке описано), скласти про це відповідний акт та звертатися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
До вказаної заяви додано оригінал наказу №906/489/25 віл 29 вересня 2025 року виданого Господарським судом Житомирської області згідно рішення суду від 26.08.2025 у справі №906/489/25 (а.с.6 на звороті т.2).
Згідно ч.3 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Разом з тим, аналіз поданої стягувачем заяви свідчить, що жодних із зазначених відомостей у ній не наведено. Зокрема, у заяві відсутня інформація про рахунки чи електронні гаманці боржника, джерела доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження. Таким чином, стягувач не скористався передбаченим частиною третьою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» правом повідомити виконавцю інформацію, яка могла б сприяти оперативному та ефективному виконанню судового рішення. Зазначена обставина має істотне значення для оцінки подальших дій виконавця, оскільки саме на підставі відомостей, наведених у заяві стягувача, закон пов`язує можливість вчинення окремих виконавчих дій, зокрема передбачених частиною сьомою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» щодо негайного накладення арешту на кошти або звернення стягнення на конкретно визначене майно боржника. 
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
27 жовтня 2025 року постановою старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Рай Тетяною Сергіївною відкрито виконавче провадження № 79445679 з примусового виконання наказу №906/489/25 від 29.09.2025 року Господарського суду Житомирської області про стягнення з АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" на користь ТОВ "Грінлайн Хімія" 4449600,00 грн основного боргу, 163593,55 грн інфляційних, 46810,16 грн 3% річних, 55920,05 грн судового збору.
Згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
27 жовтня 2025 року старшим державним виконавцем Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Рай Тетяною Сергіївною винесено постанову про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 189,00 грн (а.с.8 т.2).
27 жовтня 2025 року старшим державним виконавцем Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Рай Тетяною Сергіївною винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 471 592,38 грн (а.с.9 т.2).
Згідно ч.2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Згідно п.7 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
Згідно ч.7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, рахунки у цінних паперах у депозитарних установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші/цінні папери боржника, що існують в електронній формі.
27 жовтня 2025 року постановою старшого державного виконавця Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Рай Тетяною Сергіївною накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/ електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику – філія «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 5187705,14 грн (а.с.178 т.1).
28 жовтня 2025 року боржником до Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) подано заяву №324/1748 про наявність підстав для скасування постанови про арешт коштів боржника від 27.10.2025 та зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 79445679 на підставі п. 12-1 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.176 т.1).
28 жовтня 2025 року постановою про зупинення вчинення виконавчих дій державний виконавець, керуючись п.12-1 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" постановив зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №906/489/25, виданого 29.09.2025 Господарським судом Житомирської області, до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації (а.с.32 т.2). Проте, постанова про арешт коштів боржника від 27.10.2025 державним виконавцем не скасовано.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. ч. 1 ст. 339, ч. ч. 1, 2 ст. 342 ГПК України).
За приписами ч. 1, 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
02 грудня 2025 року через систему "Електронний суд" від АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (далі - АТ "ОГХК") до суду першої інстанції подано скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця, згідно з якою останній просив, зокрема: прийняти скаргу на дії старшого державного виконавця до провадження; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МУЮ, Житомирська область Рай Тетяни Сергіївни щодо накладення арешту на банківські рахунки філії "ІГЗК" АТ "ОГХК" у виконавчому провадженні №79445679; визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів філії "ІГЗК" АТ "ОГХК" від 27.10.2025 у виконавчому провадженні №79445679.
В обґрунтування своїх вимог скаржник посилався на те, що вважає дії старшого державного виконавця Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МЮУ, Житомирська область Рай Тетяни Сергіївни щодо накладення арешту на банківські рахунки філії "ІГЗК" АТ "ОГХК" у виконавчому провадженні №79445679 неправомірними, а постанову про арешт коштів боржника від 27.10.2025 року ВП № 79445679 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з таких підстав.
Згідно з наказом Наказом Фонду державного майна України від 16.06.2025 року №870 завершено приватизацію АТ "ОГХК", як об`єкта великої приватизації, шляхом продажу державного пакету акцій у розмірі 100% статутного капіталу АТ ОГХК.
Оскільки приватизацію АТ "ОГХК" завершено 16.06.2025 року, шляхом продажу державного пакету акцій у розмірі 100% статутного капіталу АТ ОГХК, а судове рішення від 26.08.2025 та судовий наказ від 29.09.2025 стосується зобов`язань, які виникли до 16.06.2025, а саме з 02.09.2024 по 21.10.2024, а тому виконавчі дії підлягають зупиненню.
Станом на момент відкриття виконавчого провадження № 79445679 державному виконавцю було достовірно відомо про існування обставин, які зумовлюють зупинку виконавчих дій, адже на виконанні Коростенського ВДВС у старшого державного виконавця Рай Т.С. перебувають виконавчі провадження №71935345, 72272235, 72285664, 72469570, 72862175, 73242594, 73242910, 75554353, 75554652, 77144701, 77763362, про стягнення грошових коштів з філії "ІГЗК "АТ "ОГХК", які зупинені у зв`язку із приватизацію АТ "ОГХК".
Незважаючи на це, 27.10.2025 старшим державним виконавцем Рай Т.С. Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МЮУ, Житомирська область при примусовому виконанні наказу №906/489/25 виданого 29.09.2025 (ВП №79445679) разом з постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2025 винесені постанова про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.10.2025; постанова про стягнення виконавчого збору від 27.10.2025; постанова про арешт коштів боржника від 27.10.2025.
З урахуванням приписів Закону України "Про виконавче провадження" старший державний виконавець Рай Т.С. Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МЮУ, Житомирська область не могла вчиняти виконавчі дії (в тому числі і виносити оскаржувану постанову про арешт коштів), а повинна була зупинити вчинення виконавчих дій відразу після відкриття виконавчого провадження №79445679.
Зазначені неправомірні дії державного виконавця стали наслідком арешту банківських рахунків АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" в різних банківських установах 27.10.2025 на загальну суму 3 151 017,97 грн, що вже призвело до порушення планового ведення господарської діяльності і загрожує повною його зупинкою через неможливість здійснювати вкрай необхідні для забезпечення функціонування підприємства платежі, в першу чергу це оплата електричної енергії, природнього газу, паливно-мастильних матеріалів, відсутність яких призведе до повної зупинки роботи кар`єрів та збагачувальної фабрики. Окремо звертаємо увагу, що АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" є єдиним постачальником поверхневої води на водопостачальні підприємства смт.Іршанськ, та смт.Нова Борова Житомирської області.
10 грудня 2025 року Коростенським ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МЮУ, Житомирська область до суду першої інстанції подано відзив на скаргу, у якому зазначено, що посилання скаржника на те, що державний виконавець порушив вимоги Закону України "Про виконавче провадження" не відповідають дійсності (а.с.1-2 т.2). 
Поряд з цим, у запереченні на скаргу поданого до суду першої інстанції 11.12.2025 представник стягувача зазначила про її необґрунтованість та безпідставність. Вказала, що АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" рішення Господарського суду Житомирської області від 26.08.2025 року по справі № 906/489/25 в добровільному порядку не виконав у зв`язку із чим позивач був вимушений звернути зазначене рішення до примусового виконання. На переконання стягувача дії державного виконавця в тому числі винесення нею постанови про накладення арешту на майно боржника під час відкриття виконавчого провадження №79445679 здійснені відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця. Вважає, що обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих закон пов`язує саме з моментом обізнаності виконавця з настанням відповідної обставини. Виконавчі провадження, які перебувають в провадженні державного виконавця були відкриті державним виконавцем під час перебування АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в процесі приватизації, у зв`язку із чим зупинення виконавчих дій в зазначених виконавчих провадженнях здійснювалось державним виконавцем на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі п. 12-1 ч. 1 ст. 34, на порушенні якої наполягає скаржник. Таким чином має місце різне правове регулювання спірних правовідносин, у зв`язку із чим зазначені твердження скаржника, що старший державний виконавець Рай Т.С. була обізнана про існування обставин які зумовлюють зупинку виконавчих дій є неналежними та необґрунтованими у спірних правовідносинах (а.с.20-26 т.2).
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.05.2026 по справі №906/489/25 скаргу АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на дії старшого державного виконавця Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МУЮ, Житомирська область Рай Тетяни Сергіївни щодо накладення арешту на банківські рахунки АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" у виконавчому провадженні №79445679 задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МУЮ, Житомирська область Рай Тетяни Сергіївни щодо накладення арешту на банківські рахунки АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" у виконавчому провадженні №79445679. Визнано незаконною та скасувати постанову про арешт коштів АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" від 27.10.2025 у виконавчому провадженні №79445679.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в силу приписів згаданих положень законодавства, що регулює порядок вчинення виконавчих дій державним виконавцем, останній повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.
Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» державного виконавця.
У контексті вищенаведеного варто звернути увагу на те, що підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено у статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі:
12-1) відкриття виконавчого провадження після завершення приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу господарського товариства, якщо виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, стосується зобов`язань боржника - державного або комунального підприємства, господарського товариства, які виникли до завершення приватизації єдиного майнового комплексу такого державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу господарського товариства.
Наказом Фонду державного майна України №761 від 08.06.2018 прийнято рішення про приватизацію об`єкта державної власності - державного пакета акцій розміром 100% статутного капіталу Публічного акціонерного товариства Об`єднана гірничо-хімічна компанія.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1955 від 22.12.2018 змінено тип ПАТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" з публічного на приватне, і перейменоване в АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія". Відповідно до цього наказу, АТ Об`єднана гірничо-хімічна компанія є правонаступником майнових прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Об`єднана гірничо-хімічна компанія.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 36-р від 16.01.2019 затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, проведення якої продовжено, відповідно до якого об`єктом приватизації Фонду державного майна України в добувній промисловості визначено АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" із зазначенням розміру пакету акцій - 100%.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 662-р від 16.06.2021 затверджено умови продажу державного пакету акцій АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на аукціоні з умовами. Проведення аукціону доручено Фонду державного майна України.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 643-р від 12.07.2024 затверджено питання продажу пакета акцій АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на електронному аукціоні з умовами. Окрім того розпорядженням Кабінету Міністрів України № 643-р від 12.07.2024 визнано таким, що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 662 "Про затвердження умов продажу державного пакета акцій акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на аукціоні з умовами".
08 жовтня 2024 року в системі онлайн аукціонів Прозорро. Продажі було оприлюднено Протокол про результати електронного аукціону №LPE001 - UA-20240719-99204 про успішну приватизацію державного пакета акцій розміром 100% статутного капіталу АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія".
11 жовтня 2024 року Кабінет Міністрів України ухвалив рішення про продаж державного пакету акцій АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" за результатами аукціону з продажу об`єкта великої приватизації. Відповідне розпорядження Кабінету Міністрів України "Про приватизацію пакета акцій акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" шляхом викупу" № 1010-р від 11.10.2024 оприлюднено на офіційному сайті Кабінету Міністрів України. Також було оприлюднено договір купівлі-продажу об`єкта великої приватизації-пакета акцій у кількості 1944000000 штук простих іменних акцій, що становить 100 відсотків статутного капіталу акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (код згідно з ЄДРПОУ 36716128), за результатами електронного аукціону з умовами № 217 від 19.11.2024.
Згідно з Наказом Фонду державного майна України від 16.06.2025 року №870 завершено приватизацію АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", як об`єкта великої приватизації, шляхом продажу державного пакету акцій у розмірі 100% статутного капіталу АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (а.с.199 т.1).
Згідно зі ст.95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.
Філія "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" є відокремленим структурним підрозділом Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія".
Згідно з ч.2 ст. 34 цього Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
Стаття 35 Закону України "Про виконавче провадження" визначає строки зупинення вчинення виконавчих дій.
Так, ч.8 ст.35 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 12-1 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (часток) боржника відповідно до Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".
Із системного аналізу пункту 12-1 частини першої статті 34 та частини восьмої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що законодавець встановив спеціальний правовий режим виконання судових рішень щодо боржників, які пройшли процедуру приватизації. Так, якщо виконавче провадження відкрито після завершення приватизації єдиного майнового комплексу державного чи комунального підприємства або пакета акцій (часток) у розмірі понад 50 відсотків статутного капіталу господарського товариства, а виконавчий документ стосується зобов`язань, що виникли до завершення такої приватизації, виконавець зобов`язаний зупинити вчинення виконавчих дій. При цьому частина восьма статті 35 Закону імперативно визначає строк такого зупинення - до закінчення одного року з дня завершення приватизації.
Отже, з огляду на те, що приватизацію АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» завершено 16.06.2025, встановлений законом строк зупинення виконавчих дій тривав з 16.06.2025 по 16.06.2026. Протягом зазначеного періоду у старшого державного виконавця Рай Т.С. Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МЮУ, Житомирська область були відсутні правові підстави для вчинення виконавчих дій після відкриття виконавчого провадження №79445679, оскільки їх вчинення було прямо заборонено наведеними нормами Закону. Зупинення вчинення виконавчих дій означає тимчасове припинення здійснення виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення до настання визначеної законом обставини, а саме закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у період з 16.06.2025 по 16.06.2026 старший державний виконавець Рай Т.С. Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МЮУ не мала правових підстав не лише для звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а й для прийняття процесуальних рішень, спрямованих на реалізацію заходів примусового виконання, зокрема постанови про накладення арешту на майно (кошти) боржника. Винесення такої постанови є самостійною виконавчою дією, спрямованою на забезпечення примусового виконання рішення, а тому вона повністю охоплюється поняттям «вчинення виконавчих дій», передбаченим пунктом 12-1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження». Відтак прийняття постанови про накладення арешту на майно (кошти) боржника у межах однорічного строку з дня завершення приватизації суперечить імперативним вимогам зазначених норм Закону та виходить за межі наданих виконавцю повноважень.
Із зупиненням виконавчого провадження виконавець не має права вчиняти виконавчі дії у такому виконавчому провадженні поки існують обставини, якими обумовлено зупинення виконавчого провадження, до того моменту, поки останнє не буде відновлено на підставі постанови виконавця (подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №796/165/18, від 11.01.2023 у справі № 346/434/20).
При цьому, колегія суддів враховує, що обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій після завершення приватизації закон пов`язує не з самим фактом настання відповідної обставини, а з моментом, коли виконавцю стало або повинно було стати відомо про її настання.
Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження визначено розділом ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.
Так, відповідно до пункту 14 розділу ІІІ зазначеної Інструкції, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито декілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони підлягають об`єднанню у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить відповідну постанову. У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова. Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.
Таким чином, вказана інструкція прямо покладає на державного виконавця обов`язок під час відкриття виконавчого провадження перевірити за даними автоматизованої системи виконавчого провадження наявність або відсутність інших виконавчих проваджень чи зведеного виконавчого провадження щодо цього самого боржника.
Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право безпосереднього доступу до інформації про боржників, їх майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної інформації, що міститься у державних базах даних та реєстрах, зокрема в електронній формі. Порядок доступу до такої інформації визначається Міністерством юстиції України спільно з державними органами, які забезпечують ведення відповідних баз даних та реєстрів.
Як вбачається з наданих скаржником доказів, на момент відкриття виконавчого провадження №79445679 у провадженні Коростенського відділу державної виконавчої служби у старшого державного виконавця Рай Т.С. вже перебували виконавчі провадження №71935345, №72272235, №72285664, №72469570, №72862175, №73242594, №73242910, №75554353, №75554652, №77144701 та №77763362 про стягнення грошових коштів з філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», вчинення виконавчих дій у яких було зупинено у зв`язку із приватизацією АТ «ОГХК» на підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів відхиляє довід апелянта про те, що зупинення вчинення виконавчих дій в інших виконавчих провадженнях здійснювалося на підставі пункту 12, а не пункту 12-1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки зазначена обставина не має вирішального правового значення для розгляду скарги.
Так, незалежно від того, на підставі якого саме пункту частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняв вчинення виконавчих дій у попередніх виконавчих провадженнях, правове значення має те, що державному виконавцю було достеменно відомо про існування передбачених законом випадків, за яких він зобов`язаний припинити вчинення виконавчих дій. Як пункт 12, так і пункт 12-1 частини першої статті 34 Закону встановлюють імперативний обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі настання визначених законом обставин, а тому обидві норми реалізують єдиний законодавчий механізм тимчасового припинення примусового виконання судового рішення за наявності спеціально визначених підстав.
Відмінність між зазначеними нормами полягає виключно у характері підстав та тривалості такого зупинення. Якщо застосування пункту 12 частини першої статті 34 Закону пов`язане з існуванням обставин, тривалість яких визначається моментом їх припинення, то пункт 12-1 частини першої статті 34 у системному взаємозв`язку з частиною восьмою статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює чітко визначений законом строк зупинення виконавчих дій до закінчення одного року з дня завершення приватизації відповідного об`єкта.
Посилання апелянта на відмінність правових підстав зупинення виконавчих дій не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки не впливає на встановлену у справі обставину щодо обізнаності державного виконавця про існування спеціального законодавчого режиму, який передбачає обов`язкове зупинення виконавчих дій у визначених законом випадках. Навпаки, застосування у спірних правовідносинах пункту 12-1 частини першої статті 34 лише підсилює висновок про протиправність дій державного виконавця, оскільки на відміну від пункту 12, зазначена норма у поєднанні з частиною восьмою статті 35 Закону встановлює об`єктивно визначений, чіткий та легко обчислюваний строк дії відповідного обмеження - один рік з дня завершення приватизації, що виключає неоднозначність або дискрецію при визначенні періоду, протягом якого виконавчі дії не можуть здійснюватися.
Отже, наведений апелянтом твердження не лише не спростовує правомірності висновків суду першої інстанції, а й фактично підтверджує, що державний виконавець був обізнаний із законодавчим механізмом зупинення виконавчих дій та порядком його застосування. За наявності ж у пункті 12-1 частини першої статті 34 та частині восьмій статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначеного строку такого зупинення у державного виконавця були відсутні об`єктивні підстави для помилкового тлумачення закону чи вчинення виконавчих дій у межах цього строку. Отже, доводи апелянта є безпідставними та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що під час відкриття виконавчого провадження №79445679 на підставі наказу Господарського суду Житомирської області від 29.09.2025 у справі №906/489/25 державний виконавець Рай Т.С. не лише мала реальну можливість отримати інформацію щодо боржника – Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» та була зобов`язана перевірити її відповідно до вимог законодавства, а й фактично володів інформацією про завершення процедури великої приватизації цього товариства. При цьому вона мала як законні повноваження безперешкодно отримати необхідні відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень для належного виконання покладених на неї обов`язків, зокрема щодо встановлення періоду виникнення зобов`язань боржника на підставі наказу Господарського суду Житомирської області від 29.09.2025 у справі № 906/489/25, що виключало об`єктивні перешкоди для належного застосування положень пункту 12-1 частини першої статті 34 та частини восьмої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження».
Слід зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження» встановлює чіткий, імперативний порядок здійснення виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, який не наділяє державного виконавця дискреційними повноваженнями щодо вирішення питання про доцільність чи недоцільність застосування передбачених законом заходів примусового виконання. Державний виконавець, будучи суб`єктом владних повноважень, відповідно до принципу законності зобов`язаний діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законом, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», а тому не вправі на власний розсуд відступати від установленого законом порядку або не застосовувати передбачені ним правові механізми. Наведене повною мірою стосується й обов`язку державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у випадках, коли така вимога прямо встановлена законом, оскільки виконання цього обов`язку має імперативний характер і не ставиться у залежність від власної оцінки виконавцем доцільності чи необхідності його застосування.
Крім того, зміст пункту 12-1 частини першої статті 34 та частини восьмої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить, що законодавець, запроваджуючи відповідний механізм зупинення вчинення виконавчих дій, мав на меті забезпечення належних умов для успішного завершення процесу приватизації державного або комунального майна та передачі об`єкта приватизації новому власнику без додаткових обтяжень, пов`язаних із примусовим виконанням зобов`язань, що виникли до приватизації. Такий законодавчий підхід спрямований на збереження інвестиційної привабливості об`єкта приватизації, створення передумов для залучення потенційних інвесторів та забезпечення можливості використання коштів, отриманих від приватизації, для врегулювання існуючих боргових зобов`язань.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи представника стягувача про те, що станом на дату винесення оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 27.10.2025 державний виконавець не був обізнаний про наявність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, передбачених пунктом 12-1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», є необґрунтованими та спростовуються встановленими у справі обставинами, які свідчать про наявність у державного виконавця як законодавчо визначеного обов`язку перевірити відповідні обставини, так і фактичної обізнаності про завершення приватизації боржника та існування передбачених законом підстав для зупинення виконавчих дій. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що частина друга статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює загальне правило щодо строку накладення арешту на майно (кошти) боржника. Вона передбачає, що арешт накладається не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (коштів). Тобто застосування цієї норми можливе лише після того, як виконавець у процесі здійснення виконавчих дій самостійно виявив майно чи кошти боржника шляхом направлення запитів, отримання відповідей від банків, державних реєстрів, інших установ або з інших джерел інформації. Отже, початком перебігу встановленого цією нормою строку є саме момент виявлення майна чи коштів, а не відкриття виконавчого провадження. 
Таким чином, частина сьома статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» є спеціальною нормою щодо частини другої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки регулює особливий випадок, коли необхідна інформація про активи боржника вже повідомлена стягувачем. Саме тому законодавець виключив застосування загального правила про накладення арешту після виявлення майна та встановив більш оперативний механізм забезпечення виконання рішення. 
Однак стягувач не надав державному виконавцю разом з заявою про відкриття виконавчого провадження відомості про рахунки боржника у банках та інших фінансових установах, а тому законодавчий обов`язок щодо негайного накладення арешту на рахунки боржника у державного виконавця був відсутній. 
Із системного аналізу зазначених норм випливає, що якщо стягувач не зазначив у заяві конкретних рахунків боржника, електронних гаманців, рахунків у цінних паперах чи інших активів, частина сьома статті 26 Закону не підлягає застосуванню. У такому випадку виконавець діє за загальною процедурою: самостійно встановлює наявність майна або коштів боржника шляхом здійснення передбачених законом виконавчих дій, а після їх виявлення накладає арешт не пізніше наступного робочого дня відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження».
Проте, доказів отримання державним виконавцем Рай Т.С. 27.10.2025 відповідей від банків, державних реєстрів, інших установ або з інших джерел інформації щодо коштів боржника матеріали справи №906/489/25 не містять.
Поряд з цим, доводи апелянта про недоведеність порушеного права боржника, колегія суддів необґрунтованими, оскільки у даному випадку порушеним є право боржника на дотримання встановленої законом процедури виконавчого провадження та незастосування до нього заходів примусового виконання у період, коли законом прямо передбачено обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій. Таке право безпосередньо випливає з імперативних приписів пункту 12-1 частини першої статті 34 та частини восьмої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження», які встановлюють законодавчу заборону на вчинення виконавчих дій протягом одного року з дня завершення приватизації за наявності визначених законом умов.
Зазначені неправомірні дії державного виконавця стали наслідком арешту банківських рахунків АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" в різних банківських установах 27.10.2025 на загальну суму 3 151 017,97 грн, що вже призвело до порушення планового ведення господарської діяльності і загрожує повною його зупинкою через неможливість здійснювати вкрай необхідні для забезпечення функціонування підприємства платежі, в першу чергу це оплата електричної енергії, природнього газу, паливно-мастильних матеріалів, відсутність яких призведе до повної зупинки роботи кар`єрів та збагачувальної фабрики. Окремо звертаємо увагу, що АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" є єдиним постачальником поверхневої води на водопостачальні підприємства смт.Іршанськ, та смт.Нова Борова Житомирської області.
Колегія суддів відхиляє наведені доводи апелянта про порушення принципу обов`язковості виконання судових рішень та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як необґрунтовані, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні конституційного принципу обов`язковості виконання судових рішень, приписів Закону України «Про виконавче провадження» та практики Європейського суду з прав людини.
Так, апелянт, посилаючись на статтю 129-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України щодо обов`язковості виконання судових рішень, а також рішення Європейського суду з прав людини у справі Hornsby v. Greece від 19.03.1997 (заява №18357/91), стверджує, що зупинення виконавчих дій суперечить загальним засадам судочинства та порушує гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право стягувача на справедливий суд.
Однак наведені доводи не враховують правову природу спірних правовідносин та істотно відрізняються від обставин, які були предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справі Hornsby v. Greece. У зазначеній справі суд досліджував ситуацію, коли органи державної влади протягом тривалого та невизначеного часу фактично ухилялися від виконання остаточного судового рішення, не маючи для цього законодавчо визначених підстав та не встановлюючи визначеного строку такого невиконання. Саме тривала бездіяльність держави та відсутність правової визначеності стали підставою для висновку про порушення статті 6 Конвенції.
Натомість у даній справі законодавець не звільнив державу від обов`язку забезпечити виконання судового рішення і не допустив його невизначеного відтермінування. Пунктом 12-1 частини першої статті 34 та частиною восьмою статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено виключно тимчасове зупинення вчинення виконавчих дій, строк якого є чітко визначеним законом і не може перевищувати одного року з дня завершення приватизації. Отже, відтермінування виконання рішення у цьому випадку є наслідком прямого припису закону, має визначені часові межі та не залежить від волевиявлення боржника чи державного виконавця.
Більше того, практика Європейського суду з прав людини не виключає можливості законодавчого встановлення тимчасових обмежень щодо примусового виконання судових рішень, якщо такі обмеження переслідують легітимну мету, є передбачуваними та відповідають принципу пропорційності. Зокрема, у рішенні Великої Палати у справі Immobiliare Saffi v. Italy від 28.07.1999 (заява №22774/93) Суд визнав, що законодавчо встановлене тимчасове призупинення виконання судових рішень саме по собі не суперечить статті 6 Конвенції за умови, що воно спрямоване на досягнення суспільно значущої мети та є пропорційним поставленій цілі. При цьому порушення Конвенції у зазначеній справі було констатовано не через сам факт існування законодавчого механізму призупинення виконання, а через його надмірну тривалість та непередбачуваність у конкретних обставинах справи.
На відміну від наведених обставин, у спірних правовідносинах законодавець чітко визначив як мету, так і тривалість відповідного обмеження. Тимчасове зупинення виконавчих дій спрямоване на забезпечення належного завершення процесу приватизації, збереження цілісності майнового комплексу, підтримання інвестиційної привабливості об`єкта великої приватизації та захист інтересів держави і всіх кредиторів, а його дія обмежена конкретним строком - одним роком з дня завершення приватизації. За таких умов таке обмеження відповідає вимогам правової визначеності та принципу пропорційності.
Крім того, закріплений статтею 129-1 Конституції України принцип обов`язковості судового рішення, як і приписи статті 326 Господарського процесуального кодексу України, не означає можливості здійснення примусового виконання поза межами процедури, визначеної законом. Конституційний принцип обов`язковості виконання судових рішень реалізується саме через механізми, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», невід`ємною складовою якого є інститут зупинення виконавчих дій у випадках, прямо передбачених законом. Тому застосування державним виконавцем положень пункту 12-1 частини першої статті 34 та частини восьмої статті 35 цього Закону не свідчить про відмову держави від виконання судового рішення, а є реалізацією законодавчо визначеного порядку його виконання, який передбачає лише тимчасове, чітко обмежене у часі відтермінування окремих виконавчих дій.
Таким чином, право стягувача на виконання судового рішення не припиняється і не нівелюється, а лише реалізується у порядку та строки, визначені законом. Після закінчення однорічного строку, встановленого частиною восьмою статті 35 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає поновленню, а примусове виконання рішення продовженню.
За таких обставин доводи апеляційної скарги про порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу обов`язковості виконання судових рішень та загальних засад судочинства є безпідставними, не відповідають змісту застосованих норм матеріального права та практиці Європейського суду з прав людини, а тому не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо незаконності винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника всупереч вимогам пункту 12-1 частини першої статті 34 та частини восьмої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження».
Враховуючи вищевикладене, постанова старшого державного виконавця Рай Т.С. Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МЮУ від 27.10.2025 про арешт коштів боржника винесена без належної перевірки наявності законних підстав, визначених статтями 34 та 35 Закону України «Про виконавче провадження», для зупинення вчинення виконавчих дій та без дотримання приписів частини 2 статті 13 та частини 7 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про порушення державним виконавцем вимог зазначеного Закону та є достатньою підставою для визнання таких дій неправомірними.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що скарга АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на дії старшого державного виконавця Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького МУ МУЮ, Житомирська область Рай Тетяни Сергіївни щодо накладення арешту на банківські рахунки АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" у виконавчому провадженні №79445679 є обґрунтованою і підлягає задоволенню. 

4. Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Таким чином, у апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНЛАЙН ХІМІЯ"  не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість ухвали суду першої інстанції.
Виходячи з приписів статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику Європейського суду, суд апеляційної інстанції вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши в ухвалі суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, дійшов висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування ухвали суду.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано, підстав скасування чи зміни ухвали, передбачених ст. 277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНЛАЙН ХІМІЯ"  слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 05.05.2026 про задоволення скарги на дії державного виконавця у справі №906/489/25  - без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Вінницьку обласну прокуратуру згідно ст. 129 ГПК України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНЛАЙН ХІМІЯ" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 05.05.2026 про задоволення скарги на дії державного виконавця у справі №906/489/25 залишити без змін.
2. Справу №906/489/25 повернути Господарському суду Житомирської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "03" липня 2026 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Мельник О.В.