ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/14630/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С.,
розглянувши у порядку письмового провадженні касаційні скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 (у складі колегії суддів: Корсак В. А. (головуючий), Алданова С. О., Буравльов С. І.) 
та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 (суддя Спичак О. М.) в частині задоволення заяви про забезпечення позову у справі
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» 
про забезпечення позову
у справі № 910/14630/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» 
до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Три О»,
про визнання недійсним одностороннього правочину та визнання права володіння та користування,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» (далі - ТОВ «Автопарк Центр») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - АТ «Державний експортно-імпортний банк України»), в якій (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просило суд:
1) визнати недійсним односторонній правочин АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про припинення орендних відносин між ТОВ «Автопарк Центр» та АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Державний експортно-імпортний банк України» за договором оренди від 27.02.2024 № 560/2-О;
2) визнати за ТОВ «Автопарк Центр» право володіння та користування (найму, оренди) нежитловими приміщеннями загальною площею 19 251,72 кв. м, розташованим у підвалах з третього по п`ятий рівні торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, що виникає на підставі договору оренди від 27.02.2024 № 560/2-О.
В обґрунтування позовних вимог, позивач послався на те, що він є суб`єктом господарювання, який на законних підставах (договір оренди від 27.02.2024 № 560/2-О, укладений між ТОВ «Автопарк Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О» (далі - ТОВ Три О»)) користується нежитловими приміщеннями загальною площею 19 251,72 кв. м, розташованим у підвалах з третього по п`ятий рівні торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А. Орендовані приміщення використовуються позивачем у межах звичайної господарської діяльності. 
26.07.2026 відповідачі набули у спільну часткову власність торговельно-офісний комплекс з об`єктами громадського призначення та паркінгом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателів, що міститься в іпотечному договорі, відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Три О» перед відповідачами за кредитним договором. В подальшому, протиправно в односторонньому порядку відповідачі відмовились від орендних правовідносин, які виникли між позивачем та ТОВ «Три О» на підставі договору оренди від 27.02.2024 № 560/2-О та вимагають звільнити і передати за актом приймання-передачі орендоване позивачем майно.
31.10.2025 працівникам, представникам та клієнтам (власникам автомобілів) і представникам контрагентів (суборендарів) ТОВ «Автопарк Центр» було заблоковано доступ до орендованих приміщень, пропускні картки деактивовано, фізичний доступ на поверх (підвали) обмежено найнятими відповідачами службами охорони комплексу.
У підготовчому засіданні 22.01.2026 протокольною ухвалою Господарський суд міста Києва залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ТОВ «Три О».
12.12.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ «Автопарк Центр» про забезпечення позову, в якій заявник просив суд:
1) заборонити АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у справі № 910/14630/25 законної сили вчиняти дії, спрямовані на обмеження ТОВ «Автопарк Центр», його працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності нежитлових приміщень загальною площею 19 251,72 кв. м, розташованих у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за договором оренди від 27.02.2024 № 560/2-0, що був укладений 27.02.2024 між ТОВ «Автопарк Центр» та ТОВ «Три О», в тому числі, але не виключно шляхом заборони АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням:
- перешкоджанню працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам ТОВ «Автопарк Центр» у вільному доступі до цих нежитлових приміщень;
- перешкоджанню працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам ТОВ «Автопарк Центр» у вільному доступі, в тому числі через місця спільного користування торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, а також спуску/підйомі ліфтами та/чи траволаторами до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;
- перешкоджанню працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам ТОВ «Автопарк Центр» у проїзді легковими транспортними засобами в тому числі через спеціальні в`їзд/виїзд на цокольному рівні торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;
- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень електроенергії, в тому числі виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;
- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень теплоносія, холодоносія, води та/чи підпору свіжого повітря (пригінної вентиляції), за виключенням аварійної ситуації та відсутності теплоносія, холодоносія, води чи підпору свіжого повітря (пригінної вентиляції) відповідно у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;
- припинення чи обмеження забезпечення цих нежитлових приміщень каналізацією, за виключенням аварійної ситуації, та відсутності каналізації у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;
- зміни замків на входах до цих нежитлових приміщень та/чи на дверях у межах цих нежитлових приміщень;
- відключення або блокування електронних перепусток системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;
- обмеження електропостачання мережевого обладнання, що забезпечує комутацію із цими нежитловими приміщеннями, а також системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;
- обмеження доступу до інфраструктури будинкової розподільної мережі торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, для відновлення працездатності чи прокладання нової телекомунікаційної мережі, якою забезпечуватиметься можливість надання телекомунікаційних послуг у межах цих нежитлових приміщень;
- опечатування або блокування входів до цих нежитлових приміщень та/або до інших частин торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є маршрутами проходу до цих нежитлових приміщень;
- демонтажу, вилучення, переміщення чи пошкодження будь-якого належного ТОВ «Автопарк Центр» та/або орендованого ТОВ «Автопарк Центр» майна, що знаходиться у цих нежитлових приміщеннях, а також на маршрутах проїзду транспортними засобами до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;
- вчинення будь-яких інших дій, що створюють перешкоди у володінні, користуванні ТОВ «Автопарк Центр» цими нежитловими приміщеннями та/чи використанні цих нежитлових приміщень у господарській діяльності;
2) заборонити АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України» передавати та надавати нежитлові приміщення загальною площею 19 251,72 кв. м, розташовані у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за договором оренди № 560/2-0, що був укладений 27.02.2024 між ТОВ «Автопарк Центр» та ТОВ «Три О», повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування та укладати із будь-якими особами та/чи виконувати раніше укладені АТ «Державний ощадний банк України» та/чи АТ «Державний експортно-імпортний банк України» з будь-якими третіми особами правочини, спрямовані на передачу та надання цих нежитлових приміщень повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування, на період до спливу строку оренди за договором оренди № 560/2-0, що був укладений 27.02.2024 між ТОВ «Автопарк Центр» та ТОВ «Три О»;
3) заборонити АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України» разом та/або кожному окремо самостійно, через комерційного представника, агента чи повіреного надавати (в тому числі на безоплатній основі) будь- яким особам послуги паркування та/чи зберігання транспортних засобів у межах нежитлових приміщень загальною площею 19 251,72 кв. м, розташовані у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за договором оренди № 560/2-0, що був укладений 27.02.2024 між ТОВ «Автопарк Центр» та ТОВ «Три О».
В обґрунтування такої заяви, позивач послався на те, що з огляду на непослідовну, неправомірну і неспровоковану позивачем поведінку нових орендодавців (відповідачів) існує висока ймовірність, що невжиття заходів забезпечення позову негайно призведе до неможливості виконання рішення суду, оскільки за умови продовження блокування новими орендодавцями доступу працівників, представників, підрядників, контрагентів та відвідувачів орендаря до приміщень на момент ухвалення рішення по суті належне орендареві майно, засобами якого забезпечувалась діяльність орендаря, може бути демонтоване, вивезене, пошкоджене або знищене особами, які діють за завданнями банків; тривале припинення господарської діяльності орендаря внаслідок неможливості використання орендарем єдиного придатного для ведення власної господарської діяльності приміщення, яке на підставі договору оренди перебуває у володінні і користуванні орендаря, призведе до втрати орендарем ключових працівників та, ймовірно, до банкрутства ТОВ «Автопарк Центр» в цілому.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2025, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026, частково задоволено заяву ТОВ «Автопарк Центр» про забезпечення позову.
Заборонено АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у справі № 910/14630/25 законної сили вчиняти дії, спрямовані на обмеження ТОВ «Автопарк Центр», його працівникам та представникам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності нежитлових приміщень загальною площею 19 251,72 кв. м, розташованих у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за договором оренди №560/2-0, що був укладений 27.02.2024 між ТОВ «Автопарк Центр» та ТОВ «Три О», в тому числі, але не виключно шляхом заборони АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням:
- перешкоджанню працівникам та представникам ТОВ «Автопарк Центр» у вільному доступі до цих нежитлових приміщень;
- перешкоджанню працівникам та представникам ТОВ «Автопарк Центр» у вільному доступі, в тому числі через місця спільного користування торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, а також спуску/підйомі ліфтами та/чи траволаторами до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;
- перешкоджанню працівникам та представникам ТОВ «Автопарк Центр» у проїзді легковими транспортними засобами в тому числі через спеціальні в`їзд/виїзд на цокольному рівні торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;
- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень електроенергії, в тому числі виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;
- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень теплоносія, холодоносія, води та/чи підпору свіжого повітря (пригінної вентиляції), за виключенням аварійної ситуації та відсутності теплоносія, холодоносія, води чи підпору свіжого повітря (пригінної вентиляції) відповідно у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;
- припинення чи обмеження забезпечення цих нежитлових приміщень каналізацією, за виключенням аварійної ситуації, та відсутності каналізації у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;
- зміни замків на входах до цих нежитлових приміщень та/чи на дверях у межах цих нежитлових приміщень;
- відключення або блокування електронних перепусток системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;
- обмеження електропостачання мережевого обладнання, що забезпечує комутацію із цими нежитловими приміщеннями, а також системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;
- обмеження доступу до інфраструктури будинкової розподільної мережі торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, для відновлення працездатності чи прокладання нової телекомунікаційної мережі, якою забезпечуватиметься можливість надання телекомунікаційних послуг у межах цих нежитлових приміщень;
- опечатування або блокування входів до цих нежитлових приміщень та/або до інших частин торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є маршрутами проходу до цих нежитлових приміщень;
- демонтажу, вилучення, переміщення чи пошкодження будь-якого належного ТОВ «Автопарк Центр» та/або орендованого ТОВ «Автопарк Центр» майна, що знаходиться у цих нежитлових приміщеннях, а також на маршрутах проїзду транспортними засобами до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;
- вчинення будь-яких інших дій, що створюють перешкоди у володінні, користуванні ТОВ «Автопарк Центр» цими нежитловими приміщеннями та/чи використанні цих нежитлових приміщень у господарській діяльності.
Заборонено АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України» передавати та надавати нежитлові приміщення загальною площею 19 251,72 кв. м, розташовані у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за договором оренди № 560/2-0, що був укладений 27.02.2024 між ТОВ «Автопарк Центр» та ТОВ «Три О», повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування та укладати із будь-якими особами та/чи виконувати раніше укладені АТ «Державний ощадний банк України» та/чи АТ «Державний експортно-імпортний банк України» з будь-якими третіми особами правочини, спрямовані на передачу та надання цих нежитлових приміщень повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування, - до набрання рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/14630/25 законної сили.
У задоволенні іншої частини заяви ТОВ «Автопарк Центр» про забезпечення позову відмовлено.
Частково задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що:
- застосування обраних заявником заходів забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання;
- застосування запропонованих позивачем заходів забезпечення позову не призведе до порушення майнових прав відповідачів та не вплине на їх господарську діяльність, не є тотожним з позовними вимогами, є адекватним та ефективним, а також носить тимчасовий характер, не завдає шкоди та збитків іншим учасникам справи. Разом із тим, вжиття вказаних заявником заходів забезпечення позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища та на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення позову.
Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задовольняти вимоги заявника в частині заборони вчиняти дії, спрямовані на обмеження працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, поставчальників), клієнтам та/чи відвідувачам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності спірних нежитлових приміщень, оскільки використання нежитлових приміщень у цілях діяльності підземного паркінгу передбачає безперешкодний доступ до цих нежитлових приміщень як самих клієнтів і відвідувачів суб`єкта господарської діяльності, та і їх транспортних засобів. Отже, заборона чинити перешкоди у використанні нежитлових приміщень у господарській діяльності передбачає в тому числі і заборону обмеження доступу до таких нежитлових приміщень як клієнтам і відвідувачам, та і їх транспортним засобам.
Крім того, відмовляючи у задоволенні вимоги щодо заборони надавати (в тому числі на безоплатній основі) будь-яким особам послуги паркування та/чи зберігання транспортних засобів у межах спірних нежитлових приміщень, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять та заявником не надано доказів, що відповідачами вчиняються (або вони мають намір вчиняти) такі дії.
Не погоджуючись із висновками судів попередніх інстанцій, у квітні 2026 року АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулись до Верховного Суду з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення норм процесуального права (абзац 2 частини 2 статті 287 Господарського кодексу України (далі - ГПК України)), просять постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 скасувати в частині задоволення заяви позивача про забезпечення позову, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Разом із цим, АТ «Державний ощадний банк України» у касаційній скарзі заявило клопотання про розгляд його касаційної скарги у справі №910/14630/25 з повідомленням (викликом) учасників справи, не обґрунтовуючи необхідності такого порядку розгляду цієї скарги судом.
Касаційні скарги обґрунтовано, зокрема тим, що судами попередніх інстанцій при вирішенні питання про забезпечення позову порушено норми статей 2, 7, 13, 136, 137ГПК України. 
Крім того, у поданій касаційній скарзі АТ «Державний експортно-імпортний банк України» посилається на те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки
Верховного Суду щодо застосування статей 136, 137 ГПК України, викладені у постановах від 11.01.2024 у справі № 916/3599/23, від 30.01.2024 у справі № 908/2835/22 (908/1829/23), від 18.05.2022 у справі № 910/12187/21, від 05.07.2023 у справі № 910/2795/20, від 24.06.2022 у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 у справі № 911/3208/21, від 20.02.2019 у справі № 923/558/18, від 14.12.2022 у справі № 904/1513/22. 
За доводами касаційних скарг, суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, не врахували, що такі заходи за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог та не є адекватними та співмірними; право користування або оренди не може мати вищий пріоритет захисту ніж право власності, гарантоване положеннями статті 41 Конституції України. 
Також, скаржники посилаються на те, що судами попередніх інстанцій застосовано заходи забезпечення позову за відсутності доказів, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту прав позивача.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 910/14630/25 за касаційними скаргами АТ «Державний експортно-імпортний банк України», АТ «Державний ощадний банк України» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 (в частині задоволення заяви про забезпечення позову) з підстави, передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 287 ГПК України. Відмовлено у задоволенні клопотання АТ «Державний ощадний банк України» про розгляд касаційної скарги у справі № 910/14630/25 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалено здійснити перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 та ухвали Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
01.05.2026 до Верховного Суду надійшли додаткові пояснення АТ «Державний ощадний банк України».
ТОВ «Автопарк Центр» у відзиві на касаційні скарги зазначає про те, що оскаржувані судові рішення ухвалені судами попередніх інстанцій з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить касаційні скарги залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції - без змін.
ТОВ «Три О» у відзиві на касаційні скарги посилається на законність та обґрунтованість постанови суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції, просить касаційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення -без змін.
У відзивах на касаційні скарги ТОВ «Автопарк Центр» та ТОВ «Три О» також заявили клопотання про розгляд касаційних скарг з повідомленням (викликом) учасників справи, обґрунтовані тим, що під час розгляду касаційних скарг може виникнути необхідність у подачі додаткових усних пояснень щодо обставин справи та конкретних доказів, оцінка яких здійснювалася судами першої та апеляційної інстанцій.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотань ТОВ «Автопарк Центр» та ТОВ «Три О» про розгляд касаційних скарг у справі № 910/14630/25 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 300 ГПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2).
Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
Згідно із пунктами 2, 4 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача.
Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Верховний Суд у постанові від 09.09.2022 у справі № 904/7630/21 виснував, що під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 916/3599/23. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 сформовано висновок про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. 
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.
При цьому законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, виснуючи про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди попередніх інстанцій виходили із наступних встановлених обставин.
Так, судами попередніх інстанцій установлено, що за змістом позовної заяви ТОВ «Автопарк Центр» є суб`єктом господарювання, який на законних підставах користується нежитловими приміщеннями загальною площею 19 251,72 кв. м, розташованим у підвалах з третього по п`ятий рівні торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А.
Підставою користування зазначеними приміщеннями є договір оренди №560/2-О від 27.02.2024, укладений між ТОВ «Автопарк Центр» та ТОВ «Три О». Зазначеним договором встановлено строк користування тривалістю 35 місяців, починаючи з 01.06.2025.
Орендовані приміщення використовується позивачем у межах звичайної господарської діяльності: тут змонтоване обладнання позивача, яке призначене для надання послуг клієнтам на площах приміщень, розташовані адміністративні, бухгалтерській, технічні та серверні приміщення, в яких зберігаються оригінали первинних бухгалтерських документів, договорів, печатки, архіви, сервери, комп`ютерне обладнання, а також робочі місця співробітників.
Втім, 26.07.2025 було прийнято рішення про державну реєстрацію за відповідачами права власності на торговельно-офісний комплекс з об`єктами громадського призначення та паркінгом, у зв`язку з чим проведено державну реєстрацію права власності. Набуття банками у власність торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом відбулось у порядку звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателів, що міститься в іпотечному договорі, відповідно до положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Три О» перед банками за кредитним договором.
05.11.2025 ТОВ «Автопарк Центр» отримало спільну вимогу від банків від 08.08.2025 № 55/2-08/101, у якій повідомлялось, що 26.07.2025 відповідачі набули право спільної часткової власності на БФК «Gulliver» у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. У зазначеній вимозі банками було поставлено ультимативну вимоги до позивача - припинити користування приміщеннями і звільнити їх до 11.08.2025.
Однак, як вказує позивач, вимога не містила жодних законних підстав для припинення чинних орендних відносин та не зазначала, які саме договори оренди варто припинити та звільнити приміщення, а також містила дефект волі власника, оскільки долучені до вимоги довіреності мали суттєві дефекти.
31.10.2025 працівникам, представникам та клієнтам (власникам автомобілів) і представникам контрагентів (суборендарів) ТОВ «Автопарк Центр» було заблоковано доступ до орендованих приміщень, пропускні картки деактивовано, фізичний доступ на поверх (підвали) обмежено найнятими відповідачами службами охорони комплексу.
20.11.2025 ТОВ «Автопарк Центр» отримало повторну спільну вимогу від банків від 14.11.2025 № 55/2-08/379 про звільнення орендованих приміщень 24.11.2025 та про передачу його за актом приймання-передачі.
Позивач наголошує, що через такі дії він фактично втратив можливість користуватись власним майном, яке розміщене в орендованих приміщеннях, здійснювати правомірну господарську діяльність, вести бухгалтерський облік, обслуговувати сервери, здійснювати господарські операції та виконувати договірні зобов`язання перед контрагентами і клієнтами.
Як зазначає позивач, такі дії банків та залучених ними осіб суперечать положенням Конституції України, Цивільного кодексу України, нормам господарського права та порушують фундаментальні принципи недопущення самоуправства.
Крім цього, нові орендодавці із орендованих приміщень, а також із маршрутів проїзду до приміщень транспортних засобів орендаря, його працівників, представників, працівників і представників контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтів та/чи відвідувачів неправомірно вилучають обладнання, призначене для забезпечення роботи паркінгу (шлагбауми, паркомати, зчитувачі, термінали і т.п.), яке перебуває у правомірному володінні і користуванні позивача.
При цьому позивач наголошує, що орендовані на підставі договору оренди приміщення наразі є єдиним об`єктом нерухомого майна, які перебувають у його володінні та користуванні, призначеними для використання у господарській діяльності орендаря та отримання від цього прибутку, а отже, неможливість користування цим об`єктом та використання його орендарем у господарській діяльності, в тому числі, із використанням власного обладнання, устаткування та інших поліпшень приміщень створює загрозу можливості господарської діяльності позивача в цілому, що несе загрозу втрати робочих місць та подальше банкрутство ТОВ «Автопарк Центр».
З огляду на непослідовну, неправомірну і неспровоковану позивачем поведінку нових орендодавців існує висока ймовірність, що невжиття заходів забезпечення позову негайно, призведе до неможливості виконання рішення суду, оскільки за умови продовження блокування новими орендодавцями доступу працівників, представників, підрядників, контрагентів та відвідувачів орендаря до приміщень на момент ухвалення рішення по суті належне орендареві майно, засобами якого забезпечувалась діяльність орендаря, може бути демонтоване, вивезене, пошкоджене або знищене особами, які діють за завданнями банків; тривале припинення господарської діяльності орендаря внаслідок неможливості використання орендарем єдиного придатного для ведення власної господарської діяльності приміщення, яке на підставі договору оренди перебуває у володінні і користуванні орендаря, призведе до втрати орендарем ключових працівників та, ймовірно, до банкрутства ТОВ «Автопарк Центр» в цілому.
За результатом оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову та забезпечення збалансованості інтересів сторін, Верховний Суд вважає висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення заяви ТОВ «Автопарк Центр» частково помилковими та такими, що зроблені з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є, зокрема, визнання за ТОВ «Автопарк Центр» права володіння та користування (найму, оренди) спірними нежитловими приміщеннями. Водночас у заяві про забезпечення позову заявник просив заборонити відповідачам вчиняти дії, спрямовані на обмеження ТОВ «Автопарк Центр», його працівникам та контрагентам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності цих самих приміщень.
Відповідно до частини одинадцятої статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Вжиті судами попередніх інстанцій заходи забезпечення позову фактично зводяться до надання позивачу безперешкодного права володіння та користування спірним майном до вирішення спору по суті, тобто мають ознаки вирішення спору по суті та є тотожними заявленим позовним вимогам. Застосування таких заходів призводить до того, що позивач отримує доступ до приміщень та можливість їх використання так, ніби його позовні вимоги вже задоволені судом, що є неприпустимим на стадії забезпечення позову.
Суди попередніх інстанцій не врахували сталу практику Верховного Суду щодо застосування статей 136, 137 ГПК України.
Зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 916/3599/23, від 21.01.2019 у справі № 902/483/18 та ухвалі Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 906/824/17, неодноразово наголошувалося на недопустимості вжиття заходів забезпечення позову, які фактично підміняють собою судове рішення у справі та вирішують спір по суті до його розгляду. Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог
Верховний Суд погоджується з доводами скаржників про те, що застосовані заходи забезпечення позову порушують баланс інтересів учасників справи та є неспівмірними. 
Як вбачається з матеріалів справи, на час вирішення питання про забезпечення позову за відповідачами зареєстровано право власності на торговельно-офісний комплекс з об`єктами громадського призначення та паркінгом. Заборона особам, за якими зареєстровано право власності, вчиняти дії щодо такого майна на користь особи, чиє право користування є спірним і лише підлягає доведенню в судовому порядку, є непропорційним втручанням у майнові права банків. На стадії забезпечення позову захист оспорюваного права оренди не може мати вищий пріоритет, ніж наявне зареєстроване право власності.
При цьому позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову (в частині заборони блокування доступу до приміщень) істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення його оспорюваних прав у разі задоволення позову. Спір у цій справі стосується визнання права, що за своєю природою є вимогою немайнового характеру. У разі задоволення позову порушене право позивача буде відновлено на підставі судового рішення, а тимчасова неможливість користування приміщеннями може бути підставою для відшкодування збитків, а не для блокування прав власників шляхом забезпечення позову.
Разом з тим, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необхідності та обґрунтованості вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони припинення чи обмеження постачання до нежитлових приміщень електроенергії, теплоносія, води та водовідведення (каналізації). 
Суд касаційної інстанції враховує, що вказані заходи не є тотожними позовним вимогам про визнання права володіння та користування. Заборона на відключення базових життєзабезпечувальних комунікацій будівлі спрямована не на вирішення спору по суті, а виключно на підтримання фізичного та технічного стану спірного майна (status quo) до моменту ухвалення остаточного рішення суду. Припинення постачання тепла, електроенергії, водопостачання та водовідведення (каналізації) в умовах експлуатації великого торговельно-офісного комплексу може призвести до незворотних наслідків
Невжиття заходів забезпечення позову в цій частині несе реальну загрозу знищення або істотного пошкодження майна позивача та самого об`єкта оренди, що зробить неможливим ефективний захист прав позивача у разі задоволення його позову, оскільки приміщення можуть стати непридатними для використання за цільовим призначенням. Заборона на відключення комунікацій є співмірною, не позбавляє власників права власності і не покладає на них надмірного тягаря, оскільки позивач продовжує нести обов`язок з оплати спожитих комунальних послуг згідно з умовами договорів.
З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви в частині заборони припинення постачання до спірних приміщень комунальних послуг, проте помилково задовольнили вимоги, що дублюють позовні вимоги щодо доступу до приміщень, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення підлягають частковому скасуванню з ухваленням нового рішення.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Частиною 1 статті 311 ГПК України передбачено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення (частина 2 статті 311 ГПК України).
Враховуючи положення статті 129 ГПК України та часткове задоволення касаційних скарг, судові витрати розподіляються пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ: 
1. Касаційні скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 у справі № 910/14630/25 скасувати в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом: 
1) заборони Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у справі № 910/14630/25 законної сили вчиняти дії, спрямовані на обмеження Товариству з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр», його працівникам та представникам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності нежитлових приміщень загальною площею 19 251,72 кв. м, розташованих у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за договором оренди №560/2-0, що був укладений 27.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О», в тому числі, але не виключно шляхом заборони Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням:
- перешкоджанню працівникам та представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» у вільному доступі до цих нежитлових приміщень;
- перешкоджанню працівникам та представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» у вільному доступі, в тому числі через місця спільного користування торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, а також спуску/підйомі ліфтами та/чи траволаторами до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;
- перешкоджанню працівникам та представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» у проїзді легковими транспортними засобами в тому числі через спеціальні в`їзд/виїзд на цокольному рівні торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;
- зміни замків на входах до цих нежитлових приміщень та/чи на дверях у межах цих нежитлових приміщень;
- відключення або блокування електронних перепусток системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;
- обмеження електропостачання мережевого обладнання, що забезпечує комутацію із цими нежитловими приміщеннями, а також системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;
- обмеження доступу до інфраструктури будинкової розподільної мережі торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, для відновлення працездатності чи прокладання нової телекомунікаційної мережі, якою забезпечуватиметься можливість надання телекомунікаційних послуг у межах цих нежитлових приміщень;
- опечатування або блокування входів до цих нежитлових приміщень та/або до інших частин торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є маршрутами проходу до цих нежитлових приміщень;
- демонтажу, вилучення, переміщення чи пошкодження будь-якого належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» та/або орендованого Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» майна, що знаходиться у цих нежитлових приміщеннях, а також на маршрутах проїзду транспортними засобами до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;
- вчинення будь-яких інших дій, що створюють перешкоди у володінні, користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» цими нежитловими приміщеннями та/чи використанні цих нежитлових приміщень у господарській діяльності.
2) заборони Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» передавати та надавати нежитлові приміщення загальною площею 19 251,72 кв. м, розташовані у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за договором оренди № 560/2-0, що був укладений 27.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О», повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування та укладати із будь-якими особами та/чи виконувати раніше укладені Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та/чи Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» з будь-якими третіми особами правочини, спрямовані на передачу та надання цих нежитлових приміщень повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування, - до набрання рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/14630/25 законної сили.
У цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.
3. В іншій частині (щодо заборони припинення чи обмеження постачання електроенергії, теплоносія, водопостачання та водовідведення (каналізації) та відмови у забороні надавати послуги паркування та/чи зберігання транспортних засобів) постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 у справі № 910/14630/25 залишити без змін.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» (код ЄДРПОУ 43079236) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ 00032129) 5 084,80 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» (код ЄДРПОУ 43079236) на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (код ЄДРПОУ 00032112) 5 084,80 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.
6. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І. С. Берднік
Судді: В. А. Зуєв
І. С. Міщенко