Справа № 694/1102/25 провадження № 2/694/165/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

29.04.2026 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Смовж О.Ю., 
за участю секретаря судового засідання Нікітішиної С.Б.,
представника позивача – Лепетухи Я.В.(ВКЗ)
представника третьої особи – Єременко Л.Л.,
розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лепетуха Ярослава Валентинівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Звенигородська міська рада Черкаської області, про стягнення матеріальної шкоди, 

встановив: 
До Звенигородського районного суду Черкаської області 21.04.2025 надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з вимогами про стягнення матеріальних збитків.
В обґрунтування позову зазначено, що на сільському кладовищі в с. Княжа Звенигородського району Черкаської області похована рідна баба позивачки - ОСОБА_5 . На місті поховання встановлено бетонний надгробний пам`ятник, який складається з двох основних елементів – квітника та вертикальної стели з хрестом, на якій закріплено фотозображення померлої та табличка з її іменем. Зазначені елементи встановлені за рахунок позивача, мають для неї та членів сім`ї утилітарне та символічне значення. 09.07.2024 родичка позивача ОСОБА_6 повідомила телефоном, що дерево породи липа, яке росло перед могилою ОСОБА_5 , зрізано, а пам`ятник суттєво пошкоджено внаслідок його падіння. Після з`ясування обставин, стало відомо, що роботи із зрізання дерева на території кладовища виконано за ініціативи ОСОБА_2 , яка доручила їх проведення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Під час зрізання дерева не було дотримано правил техніки безпеки, не враховано траєкторію падіння дерева, внаслідок чого липа впала безпосередньо на надгробний пам`ятник ОСОБА_5 , чим завдано суттєвих пошкоджень та неможливість його відновлення. Під час огляду події були присутні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які намагалися приховати наслідки пошкодження, здійснивши кустарний ремонт, а саме: відбиту частину хреста закріплено цементом і перетягнуто алюмінієвим дротом, що зафіксовано фотознімками, зробленими позивачем одразу після виявлення пошкоджень. Лавка біля могили повністю зруйнована.
Позивач звернулася до відповідача ОСОБА_2 з питання відшкодування завданих збитків і ОСОБА_2 спочатку визнала участь у події, проте відмовилася компенсувати завдану матеріальну шкоду, після чого позивач змушена була звернутися до органів поліції із заявою про вчинене правопорушення. Після перевірки та з`ясування обставин, отримання пояснень від причетних осіб, ГУ НП в Черкаській області за підписом в.о. начальника В.Васютіна надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 10.09.2024 за вих.№22674, зазначено, що встановлені ознаки цивільно-правових відносин, оскільки пошкодження пам`ятника не були навмисними, рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.
З пояснень, наданих відповідача працівникам поліції вбачається, що ОСОБА_2 в приватному порядку найняла працівників – мешканців с. Княжа ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для обрізання дерев на кладовищі, під час обрізання дерева, гілля обвалилося та пошкодило стелу пам`ятника на могилі ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 намагалися полагодити частину пам`ятника господарським методом, що призвело до його повного спотворення. Водночас, відповідачі відмовилися від відшкодування завданих ними збитків.
Для встановлення розміру матеріальної шкоди позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , якою складено висновок про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням бетонного пам`ятника, зазначено, що пам`ятник на могилі встановлено приблизно у 2009 році за замовленням ОСОБА_1 , складається з двох частин – квітника та стели з хрестом, на якій закріплено фотографія та табличка з ім`ям померлої, біля могили розташована лавка, яка має практичне значення. Виявлено, що пам`ятник зазнав значних ушкоджень внаслідок падіння на нього дерева, стела та квітник постраждали, утворилися тріщини та відшарування бетонної поверхні, частково пошкоджено зображення на табличці, лавка отримала пошкодження, деформувався металевий каркас і сидіння. Ремонт або часткове відновлення пам`ятника є неможливими, а збиток, завданий власнику пошкодженого пам`ятника, складає ринкову вартість аналогічного товару (без визначення вартості робіт по демонтажу пошкодженого пам`ятника та встановлення нового пам`ятника). Розмір матеріального збитку станом на дату оцінки – 05.03.2025 без врахування ПДВ становить 9 950,00 грн.
Позивач самостійно здійснила за власний рахунок встановлення пам`ятника, доглядала за могилою, підтримувала в належному стані, що підтверджують і свідки – члени родини позивачки – донька померлої ОСОБА_6 , рідний брат позивача.
Посилаючись на такі обставини, а також на положення Цивільного кодексу України, позивач вважає, що завдані збитки мають бути відшкодовані відповідачами солідарно в сумі 9 950,00 грн, з чим і звернулася до суду.
Під час вирішення питання про прийняття позову до розгляду, судом перевірено адреси реєстрації відповідачів у справі, відповідно до отриманої інформації від виконавчого органу Звенигородської міської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_8 – АДРЕСА_2 .
З урахуванням отриманої інформації та після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду від 26.05.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб.
Відповідачі у справі повідомлялися про кожне призначене судове засідання належним чином, шляхом направлення повісток та повідомлень за адресою реєстрації (повернулися до суду не врученими), до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань, пояснень по суті справи не подавали.
Відповідач ОСОБА_2 зверталася до суду із заявою, у якій підтверджувала обставини отримання нею позовних матеріалів, проте вважає, що такі документи направлені не їй, а іншій особі. Судом надавалася відповідь, у якій зазначалося, що ОСОБА_2 є учасником справи, відповідачем, роз`яснювалися процесуальні права, зокрема щодо можливості надання пояснень по суті позовних вимог.
В судовому засіданні надали пояснення позивач, її уповноважений представник, представник третьої особи у справі. Розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин, всього призначено 8 судових засідань, відповідачі мали усі можливості надати свою позицію по суті позовних вимог, проте не скористалися ними, з урахуванням думки інших учасників розгляду, суд вирішив розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених відповідачів та ухвалити у справі заочне рішення.
Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, свідків, дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Пояснення позивача ОСОБА_1 вказують на те, що на сільському кладовищі в с. Княжа Звенигородського району Черкаської області похована рідна баба позивачки - ОСОБА_5 . На місті поховання встановлено бетонний надгробний пам`ятник, який складається з двох основних елементів – квітника та вертикальної стели з хрестом, на якій закріплено фотозображення померлої та табличка з її іменем, що підтверджується також і наданими до матеріалів справи фотосвітлинами з місця поховання. Зазначені елементи встановлені за рахунок позивача, мають для неї та членів сім`ї утилітарне та символічне значення. 09.07.2024 після відвідування кладовища родичка позивача ОСОБА_6 повідомила їй телефоном, що дерево породи липа, яке росло перед могилою ОСОБА_5 , зрізано, а пам`ятник суттєво пошкоджено внаслідок падіння липи. Прибувши на кладовище, позивачці, після з`ясування обставин, стало відомо, що роботи із зрізання дерева на території кладовища виконано за ініціативи гр. ОСОБА_2 , яка доручила їх проведення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 – мешканцям с. Княжа. Під час зрізання дерева не було дотримано правил техніки безпеки, не враховано траєкторію падіння дерева, внаслідок чого липа впала безпосередньо на надгробний пам`ятник ОСОБА_5 , чим завдано суттєвих пошкоджень та неможливість його відновлення. Під час огляду місця поховання ОСОБА_5 були присутні особисто ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які, намагаючись приховати наслідки пошкодження, здійснили кустарний ремонт, а саме: відбиту частину хреста закріпили цементом і перетягнули алюмінієвим дротом, що зафіксовано фотознімками, зробленими позивачем одразу після виявлення пошкоджень. Лавка біля могили повністю зруйнована. Позивач звернулася до відповідача ОСОБА_2 з питанням щодо відшкодування завданих збитків, і ОСОБА_2 визнала свою участь та участь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у події, проте відмовилася компенсувати завдану матеріальну шкоду, після чого позивач звернулася до органів поліції із заявою про вчинене правопорушення. Після перевірки та з`ясування обставин, отримання пояснень від причетних осіб, ГУ НП в Черкаській області за підписом в.о. начальника В.Васютіна надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 10.09.2024 за вих..№22674, зазначено, що встановлені ознаки цивільно-правових відносин, оскільки пошкодження пам`ятника не були навмисними, рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.
З наявної у справі довідки працівника поліції, складеної за результатами розгляду матеріалів за повідомленням ОСОБА_1 (а.с.17), вбачається, що 17.07.2024 близько 19.00 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка с. Княжа знаходилася на території цвинтаря, де побачила ОСОБА_2 , остання поливала квіти на могилах померлих родичів. Поруч ОСОБА_6 побачила, що дерево породи липа, яке росло перед могилою ОСОБА_5 , зрізано, а пам`ятник на могилі суттєво пошкоджений. Спитавши у ОСОБА_2 : хто зрізав дерево та пошкодив пам`ятник?, отримала відповідь, що остання за власні кошти найняла двох місцевих мешканців для зрізання дерева, а пам`ятник вже відремонтовано і щоб ОСОБА_6 його не чіпала. ОСОБА_6 оглянула пам`ятник та побачила, що його вже намагалися ремонтувати, оскільки пошкоджені фрагменти були зацементовані та скріплені дротом. Після цього ОСОБА_6 одразу телефоном поінформувала ОСОБА_1 про побачене й почуте. ОСОБА_9 також з`явилася до цвинтаря, побачила на власні очі пошкодження, та зателефонувала ОСОБА_2 з приводу відшкодування збитків, проте згоди зазначені особи не досягли. Надалі встановлено, що на особисте замовлення ОСОБА_2 , 1956 р.н., мешканки АДРЕСА_2 , роботи щодо зрізання дерева на території цвинтаря виконували мешканці с. Княжа ОСОБА_4 , 1993 р.н., та ОСОБА_3 , 1976 р.н. з метою підробітку. Роботи оплачувала ОСОБА_2 , потрібно було зрізати дерево породи липа. В той день був вітер, під час робіт поривом відірвало гулку, яка впала на могилу ОСОБА_5 . Пам`ятник намагалися полагодити, оскільки вважали, що пошкодження незначні. Також з письмових пояснень осіб (відповідачів, а.с. 21-22, 24), відібраних працівниками поліції, вбачається, що ОСОБА_2 перед безпосередньо зрізанням дерева зв`язалася із старостою села та уточнила про зрізання дерева, заперечень не надійшло за умов дотримання правил безпеки та недопущення пошкодження могил і пам`ятників поруч. 
З письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих працівникам поліції, вбачається, що остання народилася в с. Княжа. На цвинтарі на виїзді з с. Княжа розташовано кладовище, на якому похований її син ОСОБА_10 , батьки та інші родичі, у зв`язку з чим вона періодично приїздить до цвинтаря та доглядає могили близьких осіб. 17.07.2024 приїхавши на кладовище, ОСОБА_2 побачила, що розрослися чагарники (старі дерева та високі кущі), тому з метою прибирання звернулася до старости с. Княжа та попросила прибрати чагарники, на що отримала відповідь, що кущі можна прибрати своїми силами, але обережно, щоб не пошкодити інші могили. Поруч з могилами її родичів знаходиться могила ОСОБА_5 та росло дерево липи, яке було в аварійному стані та могло впасти та пошкодити усі пам`ятники поруч. Звернувшись до ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) з питання зрізання дерева, останній безоплатно декілька днів розчищав площу біля могил. Надалі, приблизно на початку серпня їй зателефонувала невідома особа з невідомого номера і вимагала встановити новий пам`ятник на могилі ОСОБА_5 , погрожувала, з чого ОСОБА_2 зрозуміла, що під час прибирання та зрізання дерева липи випадково впала гілка на могилу ОСОБА_5 , пошкодило пам`ятник, відкололася частина хреста, що підтвердив і ОСОБА_13 , але зазначив, що все полагодив.
Відтак, обставини пошкодження пам`ятника на могилі ОСОБА_5 спільними діями відповідачів суд вважає доведеними достатніми доказами, підтвердженими самими відповідачами у поясненнях. 
Для встановлення розміру матеріальної шкоди позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , якою складено висновок про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням бетонного пам`ятника, який встановлено на кладовищі в с. Княжа, Черкаської області, на замовлення та за рахунок коштів ОСОБА_1 (а.с.33-36) зазначено, що пам`ятник на могилі встановлено орієнтовно у 2009 році за замовленням ОСОБА_1 , складається з двох частин – квітника та стели з хрестом, на якій закріплено фотографія та табличка з ім`ям померлої, біля могили розташована лавка, яка має практичне значення. Виявлено, що пам`ятник зазнав значних ушкоджень внаслідок падіння на нього дерева, стела та квітник постраждали, утворилися тріщини та відшарування бетонної поверхні, частково пошкоджено зображення на т табличці, лавка отримала пошкодження, деформувався металевий каркас і сидіння. Ремонт або часткове відновлення пам`ятника є неможливими, а збиток, завданий власнику пошкодженого пам`ятника, складає ринкову вартість аналогічного товару (без визначення вартості робіт по демонтажу пошкодженого пам`ятника та встановлення нового пам`ятника). Розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням пам`ятника, встановленого на могилі ОСОБА_5 на кладовищі в с. Княжа Черкаської області станом на дату оцінки – 05.03.2025 без врахування ПДВ становить 9 950,00 грн.
Як встановлено судом, позивач самостійно здійснила за власний рахунок встановлення пам`ятника, доглядала за могилою, підтримувала в належному стані, що підтверджують і свідки – члени родини позивачки – донька померлої ОСОБА_6 , рідний брат позивача, які підтвердили обставини, викладені вище та зазначили під час надання пояснень в судовому засіданні, що були свідками телефонного спілкування ОСОБА_1 із ОСОБА_8 , остання відмовилася відшкодовувати збитки, хоча обставини виконання саме на її замовлення робітниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 робіт з обрізання дерева поруч з могилою ОСОБА_5 не заперечувала. 
Для підтвердження тих обставин, що у липні 2024 року органами місцевої влади не проводилися роботи з благоустрою цвинтаря в с. Княжа, судом залучено у справі третю особу – Звенигородську міську раду, на балансі якої зазначений цвинтар знаходиться. Представник ради в судовому засіданні підтвердила ті обставини, що у липні 2024 році на території цвинтаря в с. Княжа за розпорядженнями місцевої влади ніяких робіт не проводилося. Зазвичай такі роботи здійснюються в період квітня-травня кожного року, що оформлюється відповідним рішенням Звенигородської міської ради, розпорядженням міського голови та планом робіт. На підтвердження зазначеного представником надано суду розпорядження міського голови №38 від 19.03.2024 «Про оголошення місячника по благоустрою населених пунктів Звенигородської міської територіальної громади», План заходів з проведення місячника по благоустрою в населених пунктах Звенигородської міської територіальної громади, а також такі ж документи за 25.04.2025. Серед іншого відповідно до плану в пункті 2 значиться:упорядкування кладовищ, братських могил, обелісків, меморіалів, пам`ятників загиблим воїнам, місць почесних поховань тощо.
Також представником третьої особи підтверджено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є працівниками ні самої ради, ні її комунальних підприємств, до робіт з упорядкування кладовищ не залучалися. 
Виходячи з такого, суд приходить до висновку, що роботи з прибирання на цвинтарі в с. Княжа 19.07.2024 організовані ОСОБА_8 за власною ініціативою, залучено до таких робіт ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – мешканців с. Княжа, якими під час зрізання дерева липи пошкоджено пам`ятник на могилі ОСОБА_5 .
Дії відповідачів є неправомірними та знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із пошкодженням пам`ятника на могилі та завданням у зв`язку із цим матеріальної шкоди позивачу. 
Виходячи із встановлених обставин, суд застосовує до спірних правовідносин наступні норми права.
Згідно з частиною третьою статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Виходячи з пункту 9 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язково надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні потерпілому заподіяних збитків грішми, на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.
За загальними правилами цивільно-правової відповідальності та вимог ст.ст. 1166-1167 ЦК України позивач має довести розмір завданої йому шкоди та причинний зв`язок між діями відповідача та завданою шкодою, а відповідач у свою чергу – відсутність вини.
Відтак, виходячи з презумпції завдавала шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач повинен доводити відсутність своєї вини.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Такі ж висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27.12.2019 у справі №686/11256/16-ц.
Відповідно до положень ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. 
Відповідно до вимог статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність. Допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушеного права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.
Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Таким чином, виходячи із зазначених положень законодавства, суд дійшов висновку, що пошкодження майна у вигляді надгробного пам`ятника, встановленого на могилі родички позивачки, сталося внаслідок неправомірних дій відповідачів. Вказане майно є пошкодженим не зворотно та не підлягає відновленню, що підтверджено висновком спеціаліста. У зв`язку з цим матеріальна компенсація заподіяних збитків полягає у відшкодуванні вартості аналогічного за характеристиками об`єкта, а саме – бетонного пам`ятника.
Оскільки відповідачі відмовилися добровільно відшкодувати завдану шкоду, єдиним способом захисту прав та інтересів позивачки є звернення до суду з вимогами про стягнення вартості збитків, спричинених пошкодженням бетонного надгробного пам`ятника, який був встановлений на кладовищі в с. Княжа Черкаської області за замовленням та коштами ОСОБА_1 в сумі 9 950,00 грн, що визначено висновком суб`єкта оціночної діяльності.
Оскільки суд задовольняє вимоги позивача повністю, то вирішує й питання відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору при подачі позову до суду у розмірі 1 211,20 грн шляхом солідарного стягнення з відповідачів.
Також представником позивача заявлено про окреме звернення із заявою про відшкодування витрат на правову допомогу упродовж 5 днів після ухвалення судом рішення.
Керуючись статтями 12, 1166-1167 ЦК України, статтями 10,57-60, 141, 212, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Звенигородська міська рада Черкаської області, про стягнення матеріальної шкоди – задовольнити.
Стягнути солідарно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 9 950,00 грн за пошкодження бетонного пам`ятника, який встановлений на кладовищі в с.Княжа, Звенигородського району, Черкаської області.
Стягнути солідарно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1  судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 29.05.2026. 

Учасники справи: 

Позивач:  ОСОБА_1  ( рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) 

Відповідачі:
ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 ,адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 );
ОСОБА_3  ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп невідомий, адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_5 ), 
ОСОБА_4  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп невідомий, адреса: АДРЕСА_1 тел. НОМЕР_6 ).

Суддя О.Ю. Смовж