П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/15068/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року (суддя Бездрабко О.І., м. Одеса, повний текст рішення складений 24.10.2025) по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "ГЕЛІОС-ВАН" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
14.05.2025 року ПП "ГЕЛІОС-ВАН" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000204/2 від 24.04.2025 р.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в документах, які надані 23.04.2025 позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №25UA500500013098U3, містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості та всіх документів щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Так, в поданій копії митної декларації країни відправлення не зазначені умови поставки товару, що не дає можливості співставити інформацію в поданих до митного оформлення документах та інформацію, подану в країні відправлення, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, тому зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
На думку апелянта, у рішенні про коригування митної вартості №UA500500/2025/000204/2 від 24.04.2025 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.
Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07.09.2015 р. між ПП "ГЕЛІОС-ВАН" (Покупець) та ARC INTERNATIONAL FRANCE (Продавець) укладено контракт №09-15-148447, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти й оплатити товар, виготовлений Продавцем на своїх заводах та філіях. Ціна, тип, кількість Товару, умови передоплати та оплати, строки поставки визначаються Сторонами для кожної партії та зазначаються в Проформі (п. п. 1.1, 1.2 контракту).
Відповідно до п. 2.1 контракту поставка товару здійснюється на умовах FСА м. Арк, Франція згідно ІНКОТЕРМС 2010. Пункт відправки - м. Арк (Франція), буде зазначений в інвойсі. Кінцевий пункт призначення товару є: м. Одеса або м. Іллічівськ, Україна.
Пунктом 2.4 контракту встановлено, що Покупцю надаються наступні документи: товаротранспортна накладна - 3 оригінали; коносамент - 3 оригінали; інвойс - 3 оригінали; пакувальний лист - 2 оригінали; сертифікат походження - 1 оригінал; копія експортної декларації. Згідно п. п. 3.2, 3.3, 3.4 контракту Покупець здійснює передоплату на підставі Проформи та сплату після отримання товару. Розмір передоплати обговорюється сторонами по кожній поставці окремо. Датою оплати вважається вата валютування, вказана в SWIFT повідомленні. Ціна за одиницю товару встановлюється в інвойсі на кожну окрему поставку. 
На виконання умов контракту ARC INTERNATIONAL FRANCE поставлено ПП "ГЕЛІОС-ВАН" товар, а саме: товар №1 - посуд столовий із зміцненого скла: тарілки, салатники, блюда, форми для запікання, сервізи столові - 30288 шт., торгівельна марка "Luminarc", тарілки, блюдця, чашки, набори тарілок - 5920 шт., торгівельна марка "Arcoroc", всього 36208 шт., виробник "ARC FRANCE", країна виробництва FR; товар №2 - посуд столовий скляний, механічного виготовлення: графини, креманки - 1464 шт., торгівельна марка "Arcoroc", графини - 408 шт., торгівельна марка "Luminarc", всього 1872 шт., виробник "ARC FRANCE", країна виробництва FR; товар № 3 - посуд столовий скляний: інші склянки для пиття із зміцненого скла: стакани - 6744 шт., торгівельна марка "Arcoroc", виробник "ARC FRANCE", країна виробництва FR; товар №4 - посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, неограновані: стакани - 1224 шт., торгівельна марка "Arcoroc", стакани - 1536 шт., торгівельна марка "C&S", всього 2760 шт., виробник "ARC FRANCE", країна виробництва FR; товар №5 - посуд столовий скляний: посудини на ножиці для пиття, механічного виготовлення: келихи - 3072 шт., торгівельна марка "Arcoroc", келихи - 2928 шт., торгівельна марка "C&S", келихи, набори келихів - 534 шт., торгівельна марка "Luminarc", всього 6534 шт., виробник "ARC FRANCE", країна виробництва FR; товар № 6 - посуд столовий скляний: інші склянки для пиття із зміцненого скла: стакани - 576 шт., торгівельна марка "Arcoroc", виробник "ARC FRANCE", країна виробництва CN.
23.04.2025 р. декларантом подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару - МД №25UA500500013098U3. Митна вартість товарів визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: пакувальний лист від 17.04.2025 р. №81513184; рахунок-проформу від 07.04.2025 р. №1104044782; рахунок-фактуру (інвойс) від 17.04.2025 р. №7001692114; автотранспортну накладну від 17.04.2025 р. № 584370-01; сертифікати про походження від 17.04.2025 р. №2025_04_17_11683626, від 14.04.2025 р. №2025_04_17_11683659; загальну декларацію прибуття від 19.04.2025 р. №25UA141000427323Z1; банківський платіжних документ, що стосується товару, від 11.04.2025 р. №20; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 23.04.2025 р. №19; довідку про вартість перевезення від 23.04.2025 р. №25.04.25-1; зовнішньоекономічний договір від 07.09.2015 р. 09-15-148447 з додатковими угодами від 01.01.2016 р. №4, від 01.11.2016 р. №4/1, від 17.11.2016 р. № 5, від 01.05.2018 р. №7, від 18.08.2022 р. №9; договір про перевезення від 07.07.2023 р. №070723-1; декларацію-інвойс, складену експортером від 17.04.2025 р. №7001692114; копію митної декларації країни відправлення від 17.04.2025 р. №MRN25FRD62004055600B6 
За результатами перевірки МД №25UA500500013098U3 та поданих до неї документів сформоване повідомлення від 23.04.2025 р., в якому вказано, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, у зв`язку з чим митницею запропоновано надати додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) експортну декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову.
24.04.2025 р. ПП "ГЕЛІОС-ВАН" додатково надано прайс-лист від 01.04.2025 р. №2025/04-1, договір від 15.04.2025 р. №150425-1, виписку по рахунку від 11.04.2025 р., оборотно-сальдова відомість по рахунку 632 від 01.01.2025 р. та повідомлено митний орган, що інших документів надати не має можливості.
24.04.2025 р. відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000204/2, відповідно до якого визначено вартість товарів: №1 - 2,7002 дол. США/кг нетто, ніж заявлено декларантом 2,1851 дол. США/кг нетто; №3 - 3,1603 дол. США/кг нетто, ніж заявлено декларантом 2,3171 дол. США/кг нетто.
У рішенні про коригування митної вартості зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: В поданій копії митної декларації країни відправлення не зазначені умови поставки товару, що не дає можливості співставити інформацію в поданих до митного оформлення документах та інформацію подану в країні відправлення. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Відповідно наданих до митного оформлення документах, а саме рахунку на оплату ТЕП від 23.04.2025 р., довідки про транспортні витрати від 23.04.2025 р. №23.04.25 1 та договору від 07.07.2023 р. №070723-1 ціни попередньо встановлюються і узгоджуються Сторонами перед кожним перевезенням в Заявці та зазначено, що оплата послуг перевезення здійснюється з поточного рахунку Замовника після отримання рахунків з відтермінуванням платежу до 14 банківських днів, якщо інше не обумовлене додатковими угодами чи Заявками. До митного оформлення вищезазначені документи не надані, тобто неможливо з`ясувати термін оплати транспортних витрат. Документи щодо підтвердження транспортних витрат (рахунок на оплату ТЕП від 23.04.2025 р., довідка про транспортні витрати від 23.04.2025 р. №23.04.25-1 та договір від 07.07.2023 р. №070723-1 визначають, що транспортно-експедиційне обслуговування здійснює ФОП ОСОБА_1 , проте в автотранспортній накладній від 17.04.2025 р. №584370-01 перевізник ОСОБА_2 , проте жодного документа щодо транспортних витрат перевізником не надано. З огляду на вищевикладені розбіжності, декларанту було запропоновано надати додаткові документи та відомості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) експортну декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову. В рамках проведених консультацій з декларантом, враховуючи інформацію, викладену у листі-повідомленні від 24.04.2024 р. №102, повідомлено, що митну вартість буде скориговано, оскільки декларантом після подання додаткових документів: прайс-лист від 01.04.2025 р. №2025/04-1, договір від 15.04.2025 р. №150425-1, виписка по рахунку б/н від 11.04.2025 р., оборотно-сальдова відомість по рахунку 632 від 01.01.2025 р., всі наявні розбіжності не скасовані. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим та становить: по товару № 1 - 2,7002 дол. США/кг нетто , коригування на ціну 0,8332 EUR/шт., 0,9540 USD/шт. (МД від 14.02.2025 р. №UА209230/2025/013500), ніж заявлено декларантом 2,1851 дол. США/кг нетто; по товару №3 - 3,1603 дол. США/кг нетто, коригування на ціну 0,8325 EUR/шт., 0,9532 USD/шт. (МД від 04.04.2025 р. №UА209230/2025/031129), ніж заявлено декларантом 2,3171 дол. США/кг нетто.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем для митного оформлення документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини. У свою чергу відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами щодо обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документів або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, в тому числі щодо проведення митного оформлення та методів визначення митної вартості товарів врегульовані положеннями Митного кодексу України.
Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 червня 2015 року у справі №21-498а15).
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для витребування від декларанта додаткових документів слугували висновки митниці про те, що складові митної вартості достовірно документально не підтверджено, подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а надані позивачем документи містять розбіжності, а саме:
- у копії митної декларації країни відправлення не зазначені умови поставки товару, що не дає можливості співставити інформацію в поданих до митного оформлення документах та інформацію подану в країні відправлення;
- надані документи не підтверджують транспортні витрати, так як не надано заявку на перевезення;
- надані документи щодо підтвердження транспортних витрат (рахунок на оплату ТЕП від 23.04.2025 р., довідка про транспортні витрати від 23.04.2025 р. №23.04.25-1 та договір від 07.07.2023 р. №070723-1) визначають, що транспортно-експедиційне обслуговування здійснює ФОП ОСОБА_1 , проте в автотранспортній накладній від 17.04.2025 р. №584370-01 перевізник PE KOSTYK IVAN, проте жодного документа щодо транспортних витрат перевізником не надано; 
- декларантом не подано всіх витребуваних митницею додаткових документів.
Щодо доводів апелянта про не зазначення в копії митної декларації країни відправлення умов поставки товар, то колегія суддів зазначає, що митна декларація країни відправлення складається та заповнюється згідно з вимогами країни відправлення, а тому жодного впливу на її заповнення імпортер не має. Умови поставки визначено контрактом від 07.09.2015 р. №09-15-148447, відповідно до п. 2.1 якого поставка товару здійснюється на умовах FCA м.Арк, Франція, згідно Інкотермс 2010. Також відомості стосовно умов поставки - FCA м.Арк, Франція, відображено в проформі-інвойсі від 07.04.2025 р. №1104044782 та інвойсі від 17.04.2025 р. №7001692114. Вказані документи повністю узгоджуються з умовами поставки, які узгоджені сторонами, а тому у повній мірі дозволяють встановити правильність визначення вартості перевезення за вказаними умовами поставки.
Також колегія суддів не бере до уваги твердження апелянта щодо не підтвердження витрат на перевезення, оскільки позивачем до митного оформлення надавались договір на транспортно-експедиторське обслуговування у сфері міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом від 07.07.2023 р. №070723-1 з ФОП ОСОБА_1 , рахунок на оплату від 23.04.2025 р. №19, довідка про транспортні витрати від 23.04.2025 р. №23.04.25-1, які містять інформацію про вартість перевезення товару за весь маршрут від постачальника до покупця.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 р. у справі №804/16553/14 зазначив, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, а тому такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Отже колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем митному органу документи є логічними та містять необхідні відомості про вартість перевезення оцінюваного товару згідно із положеннями ч. 2 ст. 53 МК України для визначення вартості товару.
При цьому, за умовами договору від 07.07.2023 р. №070723-1 з ФОП ОСОБА_1 (Експедитор), Експедитор для виконання своїх зобов`язань за договором має право залучати третіх осіб (п. 1.1), зобов`язується здійснити організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному або внутрішньому сполученні згідно умов заявок Замовника, а Замовник зобов`язується сплати погоджену Сторонами провізну плату (п. 1.2).
Відповідно до п. 5.1 договору сума, яку сплачує Замовник Експедитору, включає в себе вартість послуг експедитора і вартість послуг перевізника. Оплату послуг Перевізника Експедитор здійснює самостійно з коштів Замовника.
Тобто сторонами договору врегульовано оплата послуг перевезення, які знайшли своє відображення у рахунку на оплату від 23.04.2025 р. №19 та довідці про транспортні витрати від 23.04.2025 р. №23.04.25-1.
Позивачем 24.04.2025 р. додатково було надано договір на транспортно-експедиторське обслуговування у сфері міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом від 15.04.2025 р. №150425-1, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , який безпосередньо здійснював перевезення належного позивачу товару.
Відтак, позивачем до митного органу надано документи, які підтверджують наявність взаємозв`язку між ТОВ "ГЕЛІОС-ВАН" (як замовником перевезень), ФОП ОСОБА_1 (як організатором перевезень) та ФОП ОСОБА_3 (як безпосереднім перевізником), та виключають будь-які сумніви у належності наданих документів щодо вартості витрат на перевезення.
Щодо доводів апелянта про ненадання декларантом усіх додатково витребуваних документів, а саме: заявки на перевезення, каталогів, висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових установ про вартість товару або сировини, то колегія суддів вважає їх безпідставними, так як такі документи згідно ч. 2 ст. 53 МК України не є обов`язковими, а враховуючи, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.
Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 р. у справі №810/5295/15, від 06.02.2020 р. у справі №540/2219/18.
Отже, колегія суддів відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованих товарів з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованих товарів та жодних розбіжностей не містять.
У той же час підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості. Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товарів і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товарів за першим методом визначення їх митної вартості.
Дана правова позиція сформована в постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі №815/5838/17, від 05.05.2022 р. у справі №2040/6019/18, від 19.11.2024 р. у справі №420/23588/23, від 31.07.2018 р. у справі №814/1253/14, від 04.09.2018 р. у справі №814/2659/16, від 04.09.2018 р. у справі №818/1186/17.
Відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 р., посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 24.04.2025 р. №UA500500/2025/000204/2 відповідачем використано для коригування митної вартості товару №1 МД від 14.02.2025 р. №UА209230/2025/013500, товару №3 - МД від 04.04.2025 р. №UА209230/2025/031129.
В той же час приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, відповідач лише зазначив ці МД однак не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч.2 ст.55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 р. у справі №804/6243/14.
З огляду на наведені обставини колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару. Позивачем, як декларантом було подано до митного органу повний пакет документів на підтвердження достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Апеляційна скарга відповідача зазначених висновків не спростовує, за своїм змістом ідентична відзиву на адміністративний позов, доводи якого були ретельно перевірені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи, а тому не заслуговують до уваги.
Варто зауважити, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Отже, рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ПП "ГЕЛІОС-ВАН" та скасування рішення Митниці про коригування митної вартості є правильним та підлягає залишенню без змін.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених ч. 4 та п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя К.В.Кравченко

Суддя Ю.В.Осіпов