ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1293/26 Справа № 210/6447/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 квітня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Нікітюк В.М., за участю захисника Щербаня О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Щербаня О.С. на постанову судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки,-
ВСТАНОВИВ:
Обставини встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що 15.09.2025 о 09:53 у м. Кривий Ріг по вул. Дениса Комарова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу. Правопорушення вчинено повторно протягом року, ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП згідно постанови від 09.01.2025 Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг у справі №210/7238/24, чим порушив п.2.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:
З таким судовим рішенням не погодився захисник Щербань О.С. та оскаржив в апеляційному порядку .
В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що працівниками патрульної поліції порушено вимоги Інструкції, оскільки не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та не складено направлення на його огляд у закладі охорони здоров`я. Також порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки права йому було роз`яснено лише після проходження огляду.
Наголошує про порушення процедури медичного огляду ОСОБА_1 та ставить під сумнів достовірність його результатів,оскільки останні не було оголошено лікарем, а лише констатовано поліцейськими.
Вказує на технічні характеристики газоаналізатора, якими передбачено похибку при результатах від 0 до 0,8 ‰ на який також впливає температура повітря.
Відеозапис, долучений до протоколу, не є належним та допустимим доказом, оскільки не є безперервним.

Позиції учасників:
В судовому засіданні захисник Щербань О.С. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, до зали судового засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, сторона захисту не заперечувала проти розгляду справи без участі ОСОБА_1 у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги було проведено за його відсутність, відповідно до ст. 268 КУпАП .

Висновки суду:
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вчинене повторно протягом року, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Диспозицією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, відповідно до п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка була затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
За змістом п.2.9 «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Факт скоєння адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 підтверджуються дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, яким судом надана повна та належна оцінка, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 454483 від 15.09.2025 року, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення;
відеозаписом з бодікамери працівника патрульної поліції, на якому зафіксовано факт керування та зупинка транспортного засобу ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з працівниками поліції в останнього виявлено ознаки алкогольного та наркотичного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу;
рапортом поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП капрала поліції Д. Єрмізіна;
висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.09.2025, згідно якого у ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;
довідкою про отримання водійського посвідчення, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 ;
довідкою адмінпрактики, відповідно до якої 08.01.2025 року постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу 
Дніпропетровської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи, дослідив письмові докази у справі та відеозапис, усім дослідженим доказам надав оцінку та дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскаржуваної постанови суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 , а й інші докази у справі в їх сукупності, надавши їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18).
Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.
Протокол підписаний ОСОБА_1 без будь якого тиску з боку працівників патрульної поліції, що свідчить про його згоду з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням, тому підстав для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.
Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів відеозапис не є належним та допустимим доказом, оскільки не є безперервним, судом не приймаються до уваги з наступних підстав.
Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор – пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Разом з тим, ані діючим законодавством, ані вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано відеозапис, який стосується безпосередньо обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, поведінку водія ОСОБА_1 у ході спілкування з працівниками патрульної поліції, проходження огляду на стан сп`яніння, а також роз`яснення водієві прав та обов`язків у зв`язку із складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за вчинене правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції зазначає, що дане твердження жодним чином не спростовує доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються саме сукупністю доказів. При цьому, на відеозаписі з місця події зафіксовані необхідні складові об`єктивної сторони правопорушення. 
Також, слід зазначити, що наявний відеозапис не є фрагментарним та відображає послідовну хронологію подій, які мали місце, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням сторони захисту щодо порушення працівниками патрульної поліції вимог Інструкції, оскільки поліцейським було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного та наркотичного сп`яніння та запропоновано останньому пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Відповідно до вимог Інструкції № 1452/735, проведення огляду на місці зупинки із застосуванням спеціальних технічних засобів допускається виключно для виявлення стану алкогольного сп`яніння, тоді як у ОСОБА_1 були наявні також ознаки наркотичного сп`яніння, що унеможливлювало проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять направлення на огляд, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не мають істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу. Направлення на огляд має правове значення для лікаря медичної установи, який у випадку наявності такого направлення повинен провести огляд. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду у закладі охорони здоров`я, проставивши свій підпис у протоколі та висновку лікаря.
Доводи апеляційної скарги про порушення процедури проведення медичного огляду на увагу не заслуговують з огляду на наступне.
Як убачається з матеріалів провадження, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», яке відноситься до переліку медичних закладів, яким надано право проведення огляду на стан сп`яніння.
З відеозапису до протоколу та висновку вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Огляд проведено за згодою ОСОБА_1 , скарг на дії працівників медичного закладу від нього ні під час огляду, ні після його проведення не надходило. У суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися в достовірності результатів огляду на стан сп`яніння, оскільки вказаний висновок є чітким, зрозумілим та містить вичерпну інформацію щодо стану водія, а будь-яких об`єктивних даних, які б спростовували результати проведеного медичного дослідження, апелянтом надано не було.
Більш того, ОСОБА_1 погодився з результатами проведеного огляду, поставивши підпис у відповідних графах висновку та протоколу про адміністративне правопорушення.
Щодо твердження апелянта про можливість похибки газоаналізатора, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, видається на підставі акта медичного огляду.
До медичного акта вносяться результати, отримані не лише за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager», а й за підсумками лабораторних досліджень біологічних середовищ, а саме :сечі, слини та мазків з порожнини рота, які в сукупності дають можливість достовірно встановити стан сп`яніння особи.
Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Щербаня О.С. залишити без задоволення.
Постанову судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: