єдиний унікальний номер справи 531/381/26
номер провадження 2/531/607/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Попова М.С.,
за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», за участі представника позивача Усенко Михайла Ігоровича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №86982 від 19.10.2019 в розмірі 14 592,00 грн. та судові витрати. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.10.2019 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №86982, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 2000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.
Згідно п. 1.4 кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом № НОМЕР_1 .
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 14592,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн.; заборгованість за процентами - 0 грн; заборгованість за комісією - 0 грн; заборгованість за пенею - 12032,00 грн.
11.03.2020 ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № ЗК 11032020. Згідно договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЗАЙМЕР», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №86982 від 19.10.2019.
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №86982 від 19.10.2019 в розмірі 14 592,00 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
Ухвалою судді від 26.02.2026 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що становить банківську таємницю.
Ухвалою від 31.03.2026 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін на розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
06.04.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів на підтвердження укладення кредитного договору. У відзиві просила відмовити у задоволенні позову, зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні докази укладення кредитного договору та докази на підтвердження заборгованості, позивачем не надано повного реєстру боржників, а матеріали справи не містять доказів, що новий кредитор є фінансовою установою. Також вказує, на несправедливий розмір пені та безпідставне збагачення позивача.
Крім того, 27.04.2026 відповідачкою подано заяву про зменшення розміру неустойки (пені) та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 2 000,00 грн.
14.04.2026 року через систему «Електронний суд» представником ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» Усенко М.І. подано письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що 19.10.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Займер» було укладено кредитний договір №86982 за допомогою електронного підпису позичальника (електронний підпис позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора), на підтвердження виконання кредитором свого зобов`язання до суду надано копію інформаційної довідки про перерахування коштів за кредитним договором, а також позивачем підтверджено правомірність переходу права вимоги відповідними доказами. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за пенею, зазначає, що нарахування пені є обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та відповідає умовам договору. Останнє нарахування було здійснено 03.02.2020, тобто ще до 24.02.2022. 
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив судове засідання провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 
Відповідач до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причина неявки не відома. 
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 19.10. 2019 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту№ 86982.
Згідно з п. 1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором.
Відповідно до п.п. 1.2 - 1.4 договору кредит надається строком на 14 днів, тобто до 01.11.2019. Строк дії договору 14 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% процентів річних від суми кредиту в розрахунку 2% процентів на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. 
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно із Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. (п.2.1 договору).
Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором. (п.2.2 договору).
Як вбачається із п. 7 договору, у ньому містяться відомості про підписання ОСОБА_1 19.10.2019 кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором КL5910.
Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства (п. 6.8 Кредитного договору).
Згідно з додатком № 1 до договору фінансового кредиту № 86982 від 19.10.2019, сторони погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, зокрема: строк, на який надано кредит - 14 днів, суму кредиту - 2000,00 грн, фіксовану процентну ставку за користування кредитом (в день) - 2%, суму нарахованих процентів за користування кредитом 560,00 грн, суму нарахованої пені ( у разі наявності прострочення (кількість днів прострочення*5%) - 5%, суму коштів до сплати – 2 560,00 грн. 
Додаток № 1 до договору фінансового кредиту № 86982 від 19.10.2019 підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором КL5910 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно довідки про ідентифікацію, наданої ТОВ «Займер», клієнт ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з яким укладено договір № 86982 від 19.10.2019 ідентифікований ТОВ «Займер». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) відбулось 19.10.2019 о 18:08 за допомогою одноразового ідентифікатора KL5910, який було направлено на номер телефону НОМЕР_3 .
Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» була проведена успішна транзакція, 19.10.2019 року на картку № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн.
Крім того, як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260302/92937-БТ від 04.03.2026, наданої на виконання ухвали суду від 26.02.2026, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), на яку 19.10.2019 року було зарахування коштів у сумі 2000,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Займер» за кредитним договором №86982 від 19.10.2019, заборгованість відповідача становить 14 592,00 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 560,00 грн - сума заборгованості за відсотками (кількість днів прострочки 94), 12 032,00 грн - заборгованість за пенею.
11.03.2020 між ТОВ «Займер» (кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги № ЗК - 11032020, у відповідності до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (п. 1.1. договору відступлення).
Відповідно до п. 1.2. договору відступлення внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Як убачається зі змісту п. 6.3. договору відступлення, з моменту переходу до нового кредитора прав вимоги, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) кредитора за цими кредитними договорами. Разом з правами вимоги до нового кредитора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які новий кредитор одержить від боржників на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 11.03.2020 до договору відступлення права вимоги № ЗК - 11032020, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №86982 від 19.10.2019, укладеним з ОСОБА_1 , сума заборгованості становить 34160 грн, з яких: 2 000,00 грн -сума заборгованості за основною сумою боргу; 560,00 грн - сума заборгованості за відсотками, а кількість днів прострочення 94 дні, 12 032,00 грн – сума заборгованості по штрафах/пені.
Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 11.03.2020 року до договору відступлення прав вимоги № ЗК – 11032020 від 11.03.2020 року, передано реєстр боржників від 11.03.2020.
Згідно платіжної інструкції №17844 від 11.03.2020 ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» проведено оплату ТОВ «Займер» за відступлення права вимоги згідно п. 7.1 договору відступлення прав вимоги № ЗК – 11032020 від 11.03.2020.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та про наявність заборгованості ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило відповідача шляхом направлення їй досудової вимоги №5586/2831 від 13.02.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з абз. 2 ч 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Отже, судом встановлено, що посилання на обставини укладення вищезазначеного договору між його сторонами в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікувала себе шляхом заповнення заяви на отримання кредиту № 86982 від 19.10.2019 в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надала відповідні дані (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором KL5910, погодилася із запропонованими умовами договору та підписала його.
Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом відповідає висновкам викладених у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). 
Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк», наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 20.05.2022 у справі №336/4796/18. З огляду на наведене, суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.
Враховуючи викладене, надані позивачем документи підтверджують факт укладення між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 договору про надання кредиту №86982 від 19.10.2019 в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а також отримання кредиту у сумі 2000,00 грн на банківську карту. Доказів, що ця карта не належить відповідачу матеріали справи не містять.
Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 143/1269/17 (провадження № 61-5383св22), від 06 вересня 2023 року у справі № 466/3066/13-ц (провадження № 61-785св23), від 26 січня 2022 року у справі № 637/590/16-ц (провадження № 61-15865св21).
Таким чином, на підставі викладених норм, а також досліджуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 86982 від 19.10.2019 на підставі договору відступлення права вимоги № ЗК - 11032020 від 11.03.2020, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами зазначеного кредитного договору.
Щодо стягнення суми заборгованості за пенею у розмірі 12 032 грн, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Верховний Суд України в постанові від 04 листопада 2015 року по справі №6-1120цс15 зазначив, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору про надання фінансового кредиту № 86982 від 19.10.2019 сторонами погоджено, шо у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього договору та/або в додатку до цього даного договору, клієнт зобов`язаний виплатити товариству пеню в розмірі 5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього договору, починаючи з першого дня прострочення. При цьому пеня вараховується до дня повного погашення заборгованості за договором включно, але в будь-якому випадку не більше 100 (ста) календарних днів (п. 4.3 договору).
Разом з тим, суд вважає, що нарахована позивачем неустойка (пеня) є надто завищеною, оскільки значно перевищує загальний розмір заборгованості за кредитним договором №86982 від 19.10.2019 (зокрема, суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 000,00 грн та процентами за користування кредитом у розмірі 560,00 грн), що суперечить засадам цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності та розумності.
За таких обставин, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені до суми заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором, тобто до 2000,00 грн.
Враховуючи вищенаведене, дослідивши всі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №86982 від 19.10.2019 в загальному розмірі 4 560,00 грн, яка складається з: 2000,0 грн - заборгованості за тілом кредиту, 560,00 грн – заборгованості за відсотками, 2000,0 грн - пені. В задоволенні решти вимог слід відмовити.
Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами кредитного договору № 86982 від 19.10.2019, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення заборгованості у сумі 14 592,00 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 4 560,00 грн, що становить 31,25 % від ціни позову, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 832,00 грн.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Оцінюючи розмір заявлених стороною позивача вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
З матеріалів справи вбачається, що в якості доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової (правничої) допомоги від №0107 від 01.07.2025, акт №699 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 13.2.2026, детальний опис наданих послуг до акту № 699 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року від 13.02.2026, ордер серії ВС №138177 від 02.07.2025.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 2500,00 грн.
Керуючись ст.ст.4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, адреса: вул. Смаль – Стоцького, б. 1, корпус 28, м.Львів Львівської області) заборгованість за кредитним договором №86982 від 19.10.2019 в розмірі 4 560,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот шістдесят гривень нуль копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, адреса: вул. Смаль – Стоцького, б. 1, корпус 28, м.Львів Львівської області), понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 832,00 грн (вісімсот тридцять дві гривні нуль копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень нуль копійок), пропорційно до задоволених вимог.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя М.С. Попов