Справа № 541/1605/26
Номер провадження 2/541/1485/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

30 червня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Морозовської О.А.,
за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 11.06.2024 року між ТОВ «Сіроко фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 736988, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Сіроко фінанс» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останньому кредит в сумі 3000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на його банківський рахунок, однак відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків не виконав. 29 листопада 2024 року між ТОВ «Сіроко фінанс» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу №29112024, відповідно до умов якого ТОВ «Сіроко фінанс» відступило ТОВ «Діджи фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників (позичальників), в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №445192 від 26.06.2024. Відповідно до реєстру прав вимоги до Договору факторингу від 29 листопада 2024 року № 29112024, ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №736988 від 11.06.2024 року в сумі 10350,00 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 1350,00 грн. заборгованість за відсотками та 6000,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями, які позивач просить стягнути з відповідача, також просить стягнути судові витрати.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01.05.2026 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.
Щодо розгляду справи у змішаній формі, відповідно до пункту 113 Розділу V Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затверджено-го рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Відповідно до пункту 1 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у змішаній формі з метою процесуальної економії, дотримання розумних строків та уникнення зволікань, що відповідає принципам та завданням цивільного судочинства.
Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
Оскільки позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд», примірник позовної заяви разом з додатками до неї, був направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями доказів відправлення.
Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження у справі на адресу реєстрації відповідно до інформації наданої виконавчим комітетом Миргородської міської ради, поштове повідомлення повернулося до суду з відміткою про отримання, також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області. 
Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступного висновку.
1106.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №736988, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «U0GB87». Відповідно до умов вищевказаного договору: розмір кредиту 3000 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка (фіксована) 1,5 % в день.
Позивачем на виконання умов вказаного кредитного договору на картковий рахунок відповідача 11.2024 була перерахована сума кредиту в розмірі 3000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення від 11.06.2024, платник ТОВ «Сіроко Фінанс». 
29.11.2024 ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Діджи фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги, відповідно умов якого ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило право вимоги за Договором позики № 736988 від 11.06.2024 на користь ТОВ «Діджи фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи фінанс» набуло права вимоги до відповідача.
Як вбачається з доданих позивачем до позовної заяви документів, зокрема з письмового розрахунку суми заборгованості та витягу з додатку до договору факторингу від 29 листопада 2024 року № 29112024, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 11 червня 2024 року № 736988 обрахований станом на 29 листопада 2024 року та складає 10350,00 грн, з яких: 3000 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 1350,00 грн заборгованість за відсотками та 6000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями.
Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Згідно ст.639 ЦК України - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно зі ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.625 ЦПК України - боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст.526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, враховуючи, що відповідач не надав будь-яких доказів, які б спростовували обставини, на які посилається позивач в частині отримання та неповернення ним кредитних коштів, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення заборгованості основної суми боргу (тіла кредиту) та відсотків, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості по штрафам в розмірі 6 000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заборгованість по штрафним санкціям в розмірі 6 000 грн. не підлягає стягненню з відповідача.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги №42649746 від 02.02.2026, укладений позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка М.Е. з ФОП ОСОБА_2 , про надання юридичних послуг.
Відповідно до Акту наданих послуг від 24 квітня 2026 року сторони за Договором від 02.02.2026 погодили надання наступних правових послуг: складання позовної заяви - 3000 грн., письмова консультація 1000 грн., правовий аналіз - 1500 грн., формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 500 грн.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21
Застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених до відшкодування витратна оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи характер спірних правовідносин у справі, суд дійшов до висновку про те, що заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, та стягненню з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн., які будуть відповідати критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, отже із відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1119,00 грн понесених ним судових витрат зі сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 178, 247, 263, 264, 265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Договором позики №736988 від 11.06.2024 року у розмірі 4350 (чотири тисячі триста п`ятдесят) гривень 00 копійок, яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000 гривень 00 копійок; суми заборгованості за відсотками в розмірі 1350 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1119 (одна тисяча сто дев`ятнадцять) гривень 00 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження юридичної особи: вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406, ЄДРПОУ: 42649746.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 .

Суддя:	  	О. А. Морозовська