Справа № 587/985/26
Номер провадження 2/573/535/26

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
29 червня 2026 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Черкашиної М.С.,
з участю секретаря – Півньової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Основний зміст позову. 
18.03.2026 ТОВ «ФК «Процент» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому вказує, що 08.11.2024 між товариством і відповідачкою було укладено кредитний договір № 22820, на підставі якого ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 5000 грн строком на 730 днів по 08.11.2026, зі сплатою процентів за використання кредитних коштів кожні 20 днів у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 33000 грн. 
Посилаючись на викладене, вказуючи на те, що товариство не пред`являє вимоги достроково повернути суму кредиту, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 33000 грн заборгованості за кредитом, з яких: 23000 грн – заборгованість за процентами за період з 08.11.2024 по 11.02.2026, 10000 грн – штраф, а також – судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 23.03.2026 справу було передано за підсудністю до Білопільського районного суду Сумської області.
Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 23.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, за клопотанням представника позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності відповідачці платіжної картки та зарахування на неї кредитних коштів.
Основний зміст відзиву на позовну заяву.
20.05.2026 до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, в якому вона вказує, що не заперечує факту отримання кредитних коштів у сумі 5000 грн і не відмовляється від повернення основної суми боргу. Просить врахувати те, що вона є багатодітною матір`ю трьох неповнолітніх дітей і перебуває в скрутному матеріальному становищі, а тому прохає зменшити нараховані позивачем відсотки, штрафи з урахуванням принципів розумності, справедливості та співмірності (а. с. 30).
Заяви, клопотання.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Процент» - Руденко К.В. не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 47).
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи (а. с. 29). Про причини неявки суд не повідомила. 
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом.
08.11.2024 між ТОВ «ФК «Процент» і ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 22820, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 5000 грн на 730 днів по 08.11.2026, з поверненням кредиту у кінці строку кредитування, зі сплатою кожні 20 днів процентів за користування кредитом у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (365% річних) (копія кредитного договору, додатків № 1-3 до нього, копія паспорту споживчого кредиту зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
Згідно з п. 1.7 договору денна процентна ставка на дату укладення цього договору становить 1.0%.
Відповідно до п. 1.6 кредитного договору товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові.
Згідно з п. 2.4.1, 4.1 - 4.4 договору позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит.
Сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку №1
Нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у додатку 1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
У разі часткового дострокового повернення кредиту, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок суми кредиту, розрахункові суми платежів нарахованих процентів відображаються в особистому кабінеті. При цьому дата чергового платежу, дата повернення кредиту та процентна ставка за користування кредитом залишається без змін.
У разі прострочення з оплати чергового платежу нарахованих процентів за кредитом, позичальник зобов`язаний протягом 20 календарних днів сплатити заборгованість по простроченим нарахованим процентам, строк платежу яких настав, а також фактично нараховані проценти за користування кредитом станом на дату оплати.
Відповідно до п. 2.1.2 договору товариство має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у разі порушення умов цього договору.
Згідно з п. 3.5 кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити товариству штраф:
- у розмірі 800 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання;
- та у розмірі 200 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
08.11.2024 між ТОВ «ФК «Процент» і ОСОБА_1 було підписано додатки № 1 - № 3 до кредитного договору, паспорт споживчого кредиту (копії вказаних документів зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
У графі позичальник роздруківки вказаного кредитного договору, додатках № 1 - № 3 до нього, паспорті споживчого кредиту вказана ОСОБА_1 та зазначено, що ці документи підписані нею електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
08.11.2024 ТОВ «ФК «Процент» через ТОВ «Пейтек» перерахувало 5000 грн на картку НОМЕР_1 за договором № 22820 від 08.11.2024. Вказана картка емітована АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , зарахування коштів на картку підтверджується випискою по рахунку (а. с. 38-40, копія листа ТОВ «Пейтек» від 17.02.2026 зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
ОСОБА_1 , скориставшись кредитними коштами, не виконує належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на 11.02.2026 у неї утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 38000 грн, з яких: 5000 грн – строкова заборгованість за сумою кредиту, 23000 грн – заборгованість по несплаченим процентам за період з 08.11.2024 по 11.02.2026, 10000 грн – штраф (копія розрахунку зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
Позивач просить стягнути з відповідачки лише заборгованість за несплаченими процентами за період з 08.11.2024 по 11.02.2026 в сумі 23000 грн і штраф у сумі 10000 грн.
Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Як вбачається з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).
Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Норми зазначеного пункту Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України є актуальними та зміни щодо їх застосування до Цивільного кодексу України не вносилися. 
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанова ВП ВС від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 17), постанова ВП ВС від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 (пункт 78) та постанова ВП ВС від 29.06.2022 у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
За змістом частини 2 статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Висновки суду.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними.
При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».
Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між позивачем і відповідачкою у справі було укладено кредитний договір у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов та правил такого договору. 
Кредитор виконав свої зобов`язання за договором, надавши кредитні кошти ОСОБА_1 . Натомість, відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором порушує та не сплачує проценти за користування кредитом.
Враховуючи, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло після 24.02.2022 вимога про стягнення 10000 грн штрафу не підлягає задоволенню на підставі п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Не підлягає задоволенню і клопотання відповідачки щодо зменшення нарахованих відсотків оскільки чинне законодавство не передбачає можливості зменшення судом нарахованих процентів за користування кредитними коштами в межах строку кредитування. Крім того, денна процентна ставка за кредитним договором відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «ФК «Процент» задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача 23000 грн заборгованості за кредитним договором, яка становить собою заборгованість за відсотками за період з 08.11.2024 по 11.02.2026.
Судові витрати.
Позивач просив стягнути з відповідачки 10000 грн витрат на правничу допомогу та 2662 грн 40 коп. судового збору.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц.
З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (69,69%) слід стягнути 2090 грн 70 коп. витрат позивача на правничу допомогу (3000 х 69,69%), а також – 1855 грн 42 коп. судового збору (2662.40 х 69,69%), що разом становить 3946 грн 12 коп. судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 81, 141, 247, 265, 273, 274 ЦПК України,
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (03124, м. Київ, б-р Вацлава Гавела, буд. 4, код ЄДРПОУ 41466388) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» 23 000 (двадцять три тисячі) гривень заборгованості за кредитним договором № 22820 від 08.11.2024, а також – 3946 (три тисячі дев`ятсот сорок шість) грн 12 коп. судових витрат.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя –      Черкашина М.С.