ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/874/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді - Бородавкіної С.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) 26.01.2026 через підсистему «Електронний Суд» звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 (далі – в/ч НОМЕР_2 , третя особа), у якому просить:
- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.12.2025 №135/нод «Про притягнення до матеріальної відповідальності» в частині, що стосується позивача, а саме: пункти 1 та 2. 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що комісією було порушено порядок проведення службового розслідування, висновки акту службового розслідування є формальними та необґрунтованими, у зв`язку з чим оскаржуваний наказ прийнятий з порушенням норм чинного законодавства.
Ухвалою судді від 02.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 16.11.2025 № 716-ОД «Про результати службового розслідування» є чинним, підстави для скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.12.2025 №135/нод «Про притягнення до матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 » відсутні.
Від третьої особи надійшли пояснення, у яких зазначено, що в/ч НОМЕР_2 дотримано процедури визначеної Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», у зв`язку із чим дотримано правових підстав для притягнення позивача до матеріальної відповідальності
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_3 на посаді командира військової частини. На даний час проходить службу у військовій частині НОМЕР_4 на посаді командира.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.12.2025 №135/нод:
1. Командира в/ч НОМЕР_4 підполковника ОСОБА_1 на підставі статей 6,11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнуто до матеріальної відповідальності в розмірі 1 813 380 (один мільйон вісімсот тринадцять тисяч триста вісімдесят) гривень 17 копійок
2.Начальнику фінансово-економічної служби – головному бухгалтеру в/ч НОМЕР_5 : до 15.12.2024 суму стягнень в розмірі 1813380 (один мільйон вісімсот тринадцять тисяч триста вісімдесят) гривень 17 копійок занести до книги грошових стягнень та нарахувань в/ч НОМЕР_6 на командира в/ч НОМЕР_4 підполковника ОСОБА_1 ; відшкодування шкоди здійснювати в порядку, визначеному статтею 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» в розмірі 20% з усіх постійних видів грошового забезпечення; виплату ОСОБА_1 щомісячної премії за грудень 2025 року здійснювати з врахуванням приписів пункту 4,5 розділу ХVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (а.с.28).
Вважаючи наказ командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.12.2025 №135/нод протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Згідно із ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та триває на момент розгляду даної справи.
Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно із ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут). Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно із ст.26 Дисциплінарного статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України, дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначено Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі – Закон №160-IX).
Згідно із п.4 ст.1 Закону №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Частиною 1 ст.3 Закону №160-ІХ передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону №160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону №160 особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Згідно із пунктом 1 статті 7 Закону №160 розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Відповідно до ст.8 Закону №160-ІХ посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника) (ст.10 Закону №160-ІХ).
Відповідно статті 11 цього Закону відшкодування шкоди в разі переведення особи до іншого місця служби чи перебування в розпорядженні відповідного командира (начальника) визначено: 
1. У разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні; 
2. Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності; 
3. Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону. 
Як встановлено судом, згідно із наказом командира в/ч НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.09.2025 №733-АГД про призначення службового розслідування, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, на підставі доповідної записки начальника відділення з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень в/ч НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 17.09.2025 вхідний №1488/26/4838-в про результати службової перевірки встановлено факт неправомірної виплати військовослужбовцям в/ч НОМЕР_3 , яку розформовано 29.07.2025, додаткової винагороди в розмірі 50 тисяч гривень військовослужбовцям, які не входять до складу командування і штабу військової частини та не виконують оперативного (бойового) управління підпорядкованими підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони, що призвело до безпідставної виплати військовослужбовцям в/ч НОМЕР_3 , яку розформовано, додаткової винагороди в сумі 12 157 845,30 гривень (а.с.85-86).
Актом службового розслідування в/ч НОМЕР_2 від 15.11.2025, зокрема, зафіксовано, що колишнім командиром розформованої в/ч НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_1 , в порушення вимог абзаців 2,3,5,8 статті 11, статей 16,48,58, абзаців 5,9,11,13 статті 59, частини 1 статті 66, абзаців 11,18,27 статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV; статті 1, абзаців 1,2,6 статті 4, статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551- XIV, абзацу 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, абзацу 3 пункту 14 пункту 2 розділу ХХХІV «Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, видано накази від 05.02.2024 №98-АГД, від 05.03.2024 №65, від 05.06.2024 №157, від 05.07.2024 №188, від 05.08.2024 №220, від 05.09.2024 №251, від 05.11.2024 №314 та від 05.12.2024 №344 за відсутності правових підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої вищевказаними нормативними актами, що призвело до неправомірної безпідставної виплати військовослужбовцям розформованої військової частини НОМЕР_3 одноразової винагороди всього на загальну суму 11 400 218,95 гривень (а.с.29-84).
Разом з тим, підпунктом 5.19.1 пункту 5.19 (а.с.80) вищезазначеного акту доручено начальнику адміністративної групи штабу військової частини НОМЕР_2 відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», підготувати та надіслати у 5-ти денний термін, із дня завершення службового розслідування, командиру військової частини НОМЕР_1 копію акту та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 про результати цього службового розслідування для вирішення питання про притягнення колишнього командира розформованої військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, а також стягнення з нього прямої дійсної шкоди, завданої державі, в сумі 1 813 380,17 гривень.
За наслідками службового розслідування було видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 16.11.2025 № 716-ОД «Про результати службового розслідування», відповідно до якого колишній командир розформованої військової частини НОМЕР_3 підполковник ОСОБА_1 підлягає притягненню до матеріальної відповідальності та стягненню з нього прямої дійсної шкоди, завданої державі, у сумі 1813380,17 гривень.
З військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 засобами СЕДО за супровідним листом від 17.11.2025 №1488/26/8665, супровідним листом від 07.12.2025 №1488/26/9625 надійшли копії матеріалів службового розслідування, проведеного відносно колишніх посадових осіб військової частини НОМЕР_3 за фактом протиправної та безпідставної виплати військовослужбовцям цієї військової частини додаткової винагороди, копія наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 16.11.2025 №716-ОД “Про результати службового розслідування. 
Відповідно до отриманих матеріалів командиром в/ч НОМЕР_1 видано наказ (з основної діяльності) від 13.12.2025 №135/нод, яким командира в/ч НОМЕР_4 підполковника ОСОБА_1 на підставі статей 6,11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнуто до матеріальної відповідальності в розмірі 1 813 380 (один мільйон вісімсот тринадцять тисяч триста вісімдесят) гривень 17 копійок.
Відповідно до п. 1.8 Правил наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 командир військової частини керує фінансово господарською діяльністю частини, розпоряджається згідно з законодавством коштами, забезпечує законне, цільове та ефективне їх використання в суворій відповідності із затвердженим кошторисом і зобов`язаннями перед державним бюджетом, несе відповідальністю за організацію фінансового забезпечення військової частини, стан фінансового господарства і забезпечення збереження готівки, бухгалтерський облік активів і зобов`язань, доході і видатків.
Відповідно до статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир (начальник) зобов`язаний щоденно видавати письмові накази по стройовій частині, а у разі потреби - з питань бойової підготовки, окремо по тилу, технічній частині та службі ракетно-артилерійського озброєння (частина 23); керувати фінансовою діяльністю бригади, розпоряджатися згідно із законодавством коштами, забезпечувати ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом (частина 26); забезпечувати збереження коштів під час доставляння їх з установи банку до бригади та в інших випадках; для доставляння коштів надавати транспорт і озброєну охорону; організовувати внутрішній фінансовий контроль і особисто, не пізніше наступного дня, перевіряти оприбуткування коштів за журналом ведення обліку готівки, одержаної в установі банку, про що робити в цьому журналі відмітку (частина 28); не менше ніж один раз на місяць проводити раптову перевірку наявності грошових сум і цінностей в грошовому ящику (касі), за результатами перевірки робити відмітку у відповідному журналі (частина 29); вживати заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині (частина 30).
Наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300 затверджено Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України (далі – Положення).
Згідно із п.3.1.1. посадові особи військової частини і з`єднання, що здійснюють організацію та ведення військового (корабельного) господарства, відповідають за це господарство та виконують свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ( 548-14 ) та цього Положення. 
Відповідно до п. 3.1.3. Командир військової частини (з`єднання) несе особисту відповідальність за організацію матеріального, медичного, ветеринарного, технічного, аеродромно технічного, торговельно-побутового, квартирно-експлуатаційного та фінансового забезпечення; за забезпечення частини (з`єднання) матеріальними засобами і коштами та організацію їх перевезення, законність та доцільність їх витрачання; за підтримання у справному стані та правильне використання озброєння, бойової та іншої техніки, боєприпасів, пального, спеціальних споруд та інших матеріальних засобів; об`єктів навчально-матеріальної бази, казармено житлового фонду, комунальних споруд та земельних ділянок; за проведення необхідних заходів щодо охорони навколишнього середовища в місцях дислокації та дій військ, а також за організацію протипожежної охорони та безпечну експлуатацію об`єктів держтехнагляду частини (з`єднання) і створення на кожному робочому місці умов праці відповідно до вимог нормативних актів. При виявленні втрат, нестач, навмисного пошкодження військового майна, його розкрадання, інших корисливих зловживань він має право вживати у встановленому законом порядку заходів щодо відшкодування завданих державі збитків, а у випадках скоєння злочинів - порушувати кримінальну справу та проводити дізнання. Командир військової частини (з`єднання), яка має права юридичної особи, у межах своїх повноважень та виділених коштів має право укладати господарські угоди або договори (додаток N 1) та несе повну відповідальність за обґрунтоване і правомірне витрачання (використання) коштів на пов`язану з цими угодами діяльність. Він забезпечує обов`язкове попереднє письмове погодження проектів майбутніх господарських угод (договорів) з начальником фінансової служби та юрисконсультом військової частини (з`єднання). За відсутності згаданих спеціалістів у військовій частині (з`єднанні) проекти угод (договорів) погоджуються з відповідним спеціалістом вищого військового органу.
У свою чергу Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” згідно якої, виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони. 
Відповідно даної постанови було внесено зміни в абзац 14 пункту 2 розділу XXXIV "Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану" Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. 
Наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 затверджені Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі- Правила), які визначають механізм фінансового забезпечення військових частин кораблів, військових навчальних закладів, військових комісаріатів (ТЦК та СП), установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до п. 1.3 Правил розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є: Міністр оборони України головний розпорядник; командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, - розпорядники коштів нижчого рівня (розпорядники коштів другого рівня); командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, розпорядники коштів нижчого рівня (розпорядники коштів третього рівня). 
Згідно із п. 1.5 Правил, якщо військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень). У разі зарахування військової частини на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника бюджетних коштів не за підпорядкованістю, рішення про таке зарахування приймається фінансовим органом головного розпорядника бюджетних коштів на підставі клопотання керівника органу військового управління (структурного підрозділу органу військового управління).
Командир військової частини керує фінансово господарською діяльністю частини, розпоряджається згідно з законодавством коштами, забезпечує законне, цільове та ефективне їх використання в суворій відповідності із затвердженим кошторисом і зобов`язаннями перед державним бюджетом, несе відповідальністю за організацію фінансового забезпечення військової частини, стан фінансового господарства і забезпечення збереження готівки, бухгалтерський облік активів і зобов`язань, доходів і видатків. Командир військової частини зобов`язаний, зокрема, особисто підписувати першим підписом фінансові документи, заяви на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково платіжні відомості на виплату, грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати, договори і угоди, фінансову звітність та службове листування з питань фінансового забезпечення; забезпечувати виплату грошового забезпечення та заробітної плати особовому складу в установлені законодавством терміни (п. 1.8 Правил).
Відповідно до пункту 4.3 Правил грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати особовому складу виплачується за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення ). Відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань і нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.
Враховуючи, що військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_4 знаходяться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_6 , пункт 2 оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.12.2025 №135/нод «Про притягнення до матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 » викладено у такій редакції: «Начальнику фінансово-економічної служби – головному бухгалтеру в/ч НОМЕР_6 : до 15.12.2024 суму стягнень в розмірі 1813380 (один мільйон вісімсот тринадцять тисяч триста вісімдесят) гривень 17 копійок занести до книги грошових стягнень та нарахувань в/ч НОМЕР_6 на командира в/ч НОМЕР_4 підполковника ОСОБА_1 ; відшкодування шкоди здійснювати в порядку, визначеному статтею 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» в розмірі 20% з усіх постійних видів грошового забезпечення; виплату ОСОБА_1 щомісячної премії за грудень 2025 року здійснювати з врахуванням приписів пункту 4,5 розділу ХVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197».
З урахуванням наведеного вище, суд доходить висновку, що оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 16.11.2025 №716-ОД «Про результати службового розслідування» позивачем не оскаржувався, тобто є чинним, командир військової частини НОМЕР_1 правомірно виніс наказ від 13.12.2025 №135/нод «Про притягнення до матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 » і тому підстави для його скасування відсутні.
Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що оскільки комісією військової частини НОМЕР_2 порушено порядок проведення службового розслідування, наказ командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.12.2025 №135/нод є протиправним.
Однак із такими доводами позивача суд не погоджується, з огляду на те, що можливі порушення при проведенні службового розслідування військовою частиною НОМЕР_2 , яка не є відповідачем у справі та до неї не заявлено позовних вимог, не впливають на встановлену правомірність прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.12.2025 №135/нод «Про притягнення до матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 ».
На виконання частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частина друга вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що незважаючи на встановлену вказаною нормою презумпцію винуватості суб`єкта владних повноважень, позивач не звільняється від свого процесуального обов`язку, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу, довести належними та достатніми доказами ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті пунктів 1 та 2 наказу від 13.12.2025 №135/нод діяв в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих повноважень, обґрунтовано і правомірно. В той час як порушення прав позивача з боку відповідача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу – відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ). 
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ).

Суддя С.В. Бородавкіна