ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/12955/25 пров. № А/857/10347/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 380/12955/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
місце ухвалення судового рішення 	м. Львів	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Сидор Н.Т.	
дата складання повного тексту рішення	Не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якій просив суд:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць, пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 10.04.2024 до 12.06.2024, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 100000 грн на місяць, пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 10.04.2024 до 12.06.2024, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням проведених виплат за цей період;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць, пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 15.06.2024 по 18.06.2024; з 14.08.2024 по 22.08.2024, з 28.08.2024 по 06.09.2024, з 13.09.2024 по 18.09.2024, з 18.10.2024 по 25.10.2024, 30.10.2024 по 04.11.2024, з 09.12.2024 по 30.12.2024, з 03.03.2025 по 17.03.2025 включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 100000 грн на місяць, пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 15.06.2024по 18.06.2024; з 14.08.2024 по 22.08.2024, з 28.08.2024 по 06.09.2024, з 13.09.2024 по 18.09.2024, з 18.10.2024 по 25.10.2024, 30.10.2024 по 04.11.2024, з 09.12.2024 по 30.12.2024, з 03.03.2025 по 17.03.2025 включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням проведених виплат за цей період;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн за період його перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» за вих. №33/34-858 від 23.05.2025, яка надавалася на підставі Довідки військово-лікарської комісії №2281 від 21.06.2024 року у червні-липні 2024 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 100000 грн за період його перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» за вих. №33/34-858 від 23.05.2025, яка надавалася на підставі Довідки військово-лікарської комісії №2281 від 21.06.2024 року у період з червня по липень 2024 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі згідно отриманого ним бойового травмування 08.04.2024 року за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з 10.04.2024 по дату виплати;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки виплата грошового забезпечення у повному обсязі згідно отриманого ним бойового травмування 08.04.2024 року за період перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» за вих. №33/34-858 від 23.05.2025, яка надавалася на підставі Довідки військово-лікарської комісії №2281 від 21.06.2024 року в кількості 30 календарних днів у період з червня по липень 2024 року по дату виплати.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 380/12955/25 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць, пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 10.04.2024 до 12.06.2024, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 100000 грн на місяць, пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 10.04.2024 до 12.06.2024, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням проведених виплат за цей період.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць, пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 15.06.2024 по 18.06.2024; з 14.08.2024 по 22.08.2024, з 28.08.2024 по 06.09.2024, з 13.09.2024 по 18.09.2024, з 18.10.2024 по 25.10.2024, 30.10.2024 по 04.11.2024, з 09.12.2024 по 30.12.2024, з 03.03.2025 по 17.03.2025 включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 100000 грн на місяць, пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 15.06.2024 по 18.06.2024; з 14.08.2024 по 22.08.2024, з 28.08.2024 по 06.09.2024, з 13.09.2024 по 18.09.2024, з 18.10.2024 по 25.10.2024, 30.10.2024 по 04.11.2024, з 09.12.2024 по 30.12.2024, з 03.03.2025 по 17.03.2025 включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням проведених виплат за цей період.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі згідно отриманого ним бойового травмування 08.04.2024 року за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з 10.04.2024 по дату виплати.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що у спірні періоди додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивачу не виплачувалась у зв`язку з тим, що згідно класифікатора тяжкості травм, травма визначена як легка, і на момент перебування позивача на лікуванні, його медичні показники не відповідали критеріям тяжкої травми. Крім того, зазначає, що додаткова винагорода за період з 14.08.2024 по 22.08.2024 вже була нарахована та виплачена позивачу у повному обсязі, про що надано відповідні докази. Також, скаржник не погоджується з вимогами позивача про виплату компенсації, вважаючи їх передчасними.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірні періоди з 10.04.2024 до 12.06.2024, з 15.06.2024 по 18.06.2024; з 14.08.2024 по 22.08.2024, з 28.08.2024 по 06.09.2024, з 13.09.2024 по 18.09.2024, з 18.10.2024 по 25.10.2024, 30.10.2024 по 04.11.2024, з 09.12.2024 по 30.12.2024, з 03.03.2025 по 17.03.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого та пов`язаного із захистом Батьківщини, а відтак суд вважав, що відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за спірні періоди.
При цьому, твердження відповідача про те, що позивач у спірні періоди перебував на реабілітації, а не на лікуванні, судом не взято до уваги, оскільки такі не підтверджуються жодними доказами.
При цьому, оскільки матеріали справи не містять доказів перебування позивача у період червня-липня 2024 року у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, то суд дійшов висновку, що підстави для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за цей період відсутні.
Також, суд задовольним позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови №168 за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі згідно отриманого ним бойового травмування 08.04.2024, за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з 10.04.2024 по дату виплати.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Згідно з довідкою від 12.04.2024 №14 ОСОБА_1 08.04.2024 одержав бойове травмування: «ВТ (08.04.2024) ОСОБА_2 без перфорації барабанних перетинок. Цефалгічний синдром. Множинні садна обох нижніх кінцівок. Забій лівого коліна».
Травма отримана при виконанні бойового завдання в районі н.п. Роботине Пологівського району Запорізької області внаслідок влучання FPV-дрону. Бойове травмування отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Травмування не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Дослідження крові на стан алкогольного, наркотичного чи токсикологічного сп`яніння не проводилось.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №262 в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 10.04.2024 по 11.04.2024.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6193 КНП «МЛЕ та ШМД» Запорізької міської ради ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 11.04.2024 по 25.04.2024.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №262 в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 25.04.2024 по 29.04.2024.
Відповідно до епікризу КНП «Міська лікарня №3» Запорізької міської ради ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 29.04.2024 по 10.05.2024.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №316 в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_3 перебував у стаціонарі у період з 10.05.2024 по 21.05.2024.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8482 КНП «МЛЕ та ШМД» Запорізької міської ради ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 21.05.2024 по 05.06.2024.
Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №418 в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 05.06.2024 по 12.06.2024.
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №34 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 15.06.2024 по 18.06.2024.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №2281 від 21.06.2024 ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. (Травма відноситься до легких травм згідно класифікатора розподілу травми за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України від 04.07.2007 №370).
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2814 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 14.08.2024 по 22.08.2024.
Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого №1831 ОСОБА_1 перебував у терапевтичному відділенні у період з 28.08.2024 по 06.09.2024.
Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №83774 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 13.09.2024 по 18.09.2024.
Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №95000 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 18.10.2024 по 25.10.2024.
Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №98837 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 30.10.2024 по 04.11.2024.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №24/1587 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 09.12.2024 по 30.12.2024.
Відповідно до довідки ВЛК №37 від 17.01.2025 ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою тривалістю 30 календарних днів.
Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого №25/0332 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 03.03.2025 по 17.03.2025.
Відповідно до Свідоцтва про хворобу від 11.04.2025 №242 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період перебування на лікуванні та у відпустці, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 р. № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.
Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 р. № 912/з/29, абзацами 3, 4 п. 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналіз наведених норм Постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини,
а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості періодів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач 08.04.2024 одержав поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, що не заперечується відповідачем.
Внаслідок отримання поранення, позивач проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
Зокрема, як встановлено судом вище: 
- згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №262 в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 10.04.2024 по 11.04.2024;
- відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6193 КНП «МЛЕ та ШМД» Запорізької міської ради ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 11.04.2024 по 25.04.2024;
- згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №262 в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 25.04.2024 по 29.04.2024;
- відповідно до епікризу КНП «Міська лікарня №3» Запорізької міської ради ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 29.04.2024 по 10.05.2024;
- згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №316 в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_3 перебував у стаціонарі у період з 10.05.2024 по 21.05.2024;
- відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8482 КНП «МЛЕ та ШМД» Запорізької міської ради ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 21.05.2024 по 05.06.2024;
- згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №418 в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 05.06.2024 по 12.06.2024;
- відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №34 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 15.06.2024 по 18.06.2024;
- відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2814 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 14.08.2024 по 22.08.2024;
- згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого №1831 ОСОБА_1 перебував у терапевтичному відділенні у період з 28.08.2024 по 06.09.2024;
- відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №83774 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 13.09.2024 по 18.09.2024;
- згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №95000 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 18.10.2024 по 25.10.2024;
- відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №98837 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 30.10.2024 по 04.11.2024;
- згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №24/1587 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 09.12.2024 по 30.12.2024;
- згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого №25/0332 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 03.03.2025 по 17.03.2025.
Обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення дотримані, встановлені судом вище в ході розгляду справи та підтверджуються матеріалами справи.
Разом з тим за вказані періоди додаткову винагороду у збільшеному розмірі відповідач позивачу не виплатив.
Щодо доводів скаржника на те, що травму позивача необхідно кваліфікувати як легку згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України від 04.07.2007 №370, то колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно відповіді на адвокатський запит за вих.№33/34-858 від 23.05.2025 року ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» разом з рішенням М(ВЛ)К про потребу у відпустці після поранення (контузії, травми або каліцтва) під час захисту Батьківщини М(ВЛ)К надає висновок про ступінь тяжкості поранення відповідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України від 04.07.2007 №370. 
Так, Довідку військово-лікарської комісії №1248 від 04.09.2024 року було оскаржено до медичної комісії ДУ «ТМО по Львівській області». Згідно відповіді ДУ «ТМО по Львівській області» позивача направлено на повторний медичний огляд, за наслідками проходження якого позивачу видано Свідоцтво про хворобу від 11.04.2025 року №242, згідно якого на підставі статті 36-а, 79-а, 64-б, 21-б, 23-б, 34-б, 38-б, 45-б, 13-в, 39-в, 61-в, 67-в, 75-в графи ІІ Розкладу хвороб його визнано непридатним (травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини). Відповідно, Довідку військово-лікарської комісії №1248 від 04.09.2024 року було скасовано. 
У відповіді на адвокатський запит за вих.№33/34-858 від 23.05.2025 року (а.с.76-77) ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» стверджує, що у медичної (військово-лікарської) комісії не має відповідного регламентуючого документа, що зобов`язує вказувати ступінь тяжкості поранення (травми, контузії, каліцтва) згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України від 04.07.2007 №370 у рішеннях (постановах) М(ВЛ)К щодо військовослужбовців, які визнаються непридатними до військової служби та підтверджує, що отримана ОСОБА_1 травма згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України від 04.07.2007 р. №370 обліковується як ТЯЖКА, про що свідчить рішення М(ВЛ)К про непридатність до військової служби.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 10.04.2024 до 12.06.2024, з 15.06.2024 по 18.06.2024, з 28.08.2024 по 06.09.2024, з 13.09.2024 по 18.09.2024, з 18.10.2024 по 25.10.2024, 30.10.2024 по 04.11.2024, з 09.12.2024 по 30.12.2024, з 03.03.2025 по 17.03.2025.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що додаткова винагорода за період з 14.08.2024 по 22.08.2024 вже була нарахована та виплачена позивачу у повному обсязі, про що відповідачем надано відповідні докази, а відтак рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню.
Щодо доводів в частині виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, то колегія суддів зазначає наступне. 
Верховний Суд розглядаючи справу №280/8933/24 у своєму рішенні від 11.04.2025 дійшов таких висновків: 
« 81. Отже, одним із видів додаткової винагороди на період дії воєнного стану є додаткова винагорода військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
82. Виходячи зі змісту наведених положень Закону №2011-XII, постанови №168 та Порядку №260 винагорода, як вид виплат військовослужбовцям, є частиною їх грошового забезпечення та можуть належати як до групи щомісячних додаткових видів, так і до одноразових додаткових видів. Аналіз таких виплат та дослідження їх правової природи показує, що вони невід`ємно пов`язані з особливим характером та умовами служби військовослужбовця, зі здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом.
83. Очевидно, що призначення та виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану у зв`язку з пораненням відбувається за настання особливого юридичного факту поранення під час захисту Батьківщини, що зумовлює лікування (по тривалості часу воно може бути різним) або потребу у відпустці для лікування у зв`язку з отриманням тяжкого поранення. При цьому обидва наслідки поранення є обмеженими в часі, оскільки і лікування, і відпустка відбуваються упродовж певного (необхідного, визначеного) часу. Тому й зазначена винагорода повинна здійснюватися упродовж цього часу - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.»
Апеляційний суд наголошує, що за результатом розгляду справи №280/8933/24 як зразкової, Верховний Суд дійшов висновку, що додаткова винагорода, установлена постановою Кабінету Міністрів України №168 на період дії воєнного стану у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення, є додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців та входить до складу їх грошового забезпечення. Відповідно, в розумінні вимог Закону №2050-III та Порядку №159, такий додатковий вид грошового забезпечення є грошовим доходом, який вони одержують на території України і який не має разового характеру, а порушення строку його виплати є підставою для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів.
При цьому, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що з огляду на невчасну виплату сум додаткової винагороди позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Згідно із п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині виплати додаткової винагороди за період з 14.08.2024 по 22.08.2024 та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, з урахуванням висновків та обставин встановлених вище.
В іншій частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому в решті оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Щодо клопотання позивача про постановлення окремої ухвали, то колегія суддів вказує на наступне.
Згідно з ст. 324 КАС України, суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Відповідно до ч. 1ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч.2 ст.249 КАС України).
У силу вимог ч.4 ст.249 КАС України, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.
Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства, зокрема, захистом прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.
Водночас, необхідно зазначити, що ст.249 КАС України дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.
Окрема ухвала, у даному випадку, є формою реагування на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому. Підставою ж для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.
У постанові від 13 червня 2024 року по справі №826/3979/18 КАС ВС зазначив, що окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Така ухвала має на меті усунення виявлених у процесі розгляду адміністративного позову порушень закону та є підставою для розгляду питання щодо відповідальності винних осіб, вона може стосуватися будь-якого суб`єкта, зокрема й того, який не бере участі у справі.
Верховний Суд неодноразово вказував, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. Проте, враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону. Обов`язковими умовами для прийняття окремої ухвали є порушення закону чи іншого нормативно-правового акта із чітким зазначенням такої норми та обґрунтуванням, у чому саме полягає відповідне порушення. Якщо під час розгляду справи встановлено ознаки кримінального правопорушення, суд, постановляючи окрему ухвалу про інформування прокурора або органу досудового розслідування, має вказати, ознаки якого саме кримінального правопорушення ним виявлено, а також обґрунтовувати, покликаючись на докази, які містяться в матеріалах справи, суть кримінального правопорушення.
Постановлення окремої ухвали суду не є формою притягнення порушника до відповідальності, а є формою реагування суду на виявлені ним можливі порушення з метою вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Перевірка наявності чи відсутності підстав для притягнення відповідних осіб до відповідальності здійснюється органами, уповноваженими на це.
З викладеного вбачається, що постановлення окремої ухвали є саме правом, а не обов`язком суду та здійснюється, якщо судом було виявлено порушення закону та такі порушення є очевидно протиправними.
Так, колегія суддів зазначає, що заявником не наведено конкретних обставин, які можуть свідчити про те, що дії відповідача носять очевидний, систематичний протиправний характер та такі дії спрямовані навмисно на грубе порушення його прав.
Колегія суддів зазначає, що заявлене клопотання не містить достатніх обґрунтувань, які б слугували підставою для постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 380/12955/25 в частині виплати додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 14.08.2024 по 22.08.2024 – скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.
В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 380/12955/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос