Справа № 127/27338/25
Провадження № 2/127/6002/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Шаміної Ю.А.,
при секретарі судового засідання Левченко А.М.,
за участі: представника позивача – адвоката Кислова Ю.А.,
відповідачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Перший відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання договору іпотеки недійсним, вилучення записів з державних реєстрів, звільнення майна з-під арешту,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 через свого представника адвоката Кислова Ю.А. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , АТ «Укрсиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним, вилучення записів з державних реєстрів, звільнення майна з-під арешту.
Позов мотивовано тим, що 24.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (наразі АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11187001000, згідно умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 45500 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 24.07.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №1085, предметом якого є розташований на земельній ділянці площею 694 кв.м. житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки належав іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування від 22.06.2007, посвідченого Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 22.06.2007 за номером 2-921 та зареєстрованого в КП «Вінницьке обласне об?єднане бюро технічної інвентаризації» 05.07.2007 в реєстровій книзі за №171. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 24.06.2011 договір дарування від 22.06.2007 визнаний недійсним, тобто правова підстава набуття ОСОБА_1 права власності на предмет іпотеки була скасована.
Зі змісту оспорюваного договору іпотеки вбачається, що одночасно із його посвідченням, 24.07.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. була накладена заборона відчуження на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який має бути успадкований позивачкою за заповітом.
У теперішній час іпотекодержателем за договором іпотеки, укладеним 24.07.2007 між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк», являється АТ «УкрСиббанк».
Позивач вважає, що саме визнання недійсним договору іпотеки та вилучення відповідних записів з державних реєстрів, є вірним способом захисту порушеного права, з огляду на те, що оспорюваний договір іпотеки за №1085 від 24.07.2007 №1-2716 від 30.06.2006 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , безпосередньо стосується прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки за спірною угодою було надано в іпотеку майно, яке підлягає успадкуванню ОСОБА_2 .
Рішення апеляційного суду Вінницької області від 24.06.2011 яким визнано недійсним договір дарування, укладений між відповідачами, набуло чинності, тобто є обов?язковим для виконання.
З огляду на викладені обставини договір іпотеки, укладений 24.07.2007 між АКІБ «Укрсиббанк» (наразі АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 , підлягає визнанню недійсним, оскільки в момент його укладення остання не була власником житлового будинка з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 через визнання судом недійсними правовстановлюючих документів, які були підставою для укладення вказаної угоди з боку ОСОБА_1 .
Станом на день укладення договору іпотеки предмет іпотеки належав ОСОБА_3 , який не перебував у жодних договірних стосунках з АКІБ «УкрСиббанк» (наразі АТ «Укрсиббанк») та жодних відповідних дій щодо передачі житлового будинка з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в іпотеку на користь останнього не вчиняв.
З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка була винесена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Домбровською І.Є., 14.08.2025 за №50/02-31 позивачці стало відомо про неможливість оформлення спадкових прав на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
При цьому, позивачка вказує про порушення її прав як особи, яка є єдиною спадкоємицею за заповітом і позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно через наявність оспорюваного договору іпотеки триває у часі і досі. З листа Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.07.2025 за №119306 вбачається, що на виконанні даної установи перебуває виконавче провадження №АСВП 67852429 з виконання виконавчого листа №2-355/2011, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 25.06.2019 щодо стягнення (солідарно з ОСОБА_4 ) з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсибанк» 304840,91 гривень.
В межах даного виконавчого провадження постановою головного державного виконавця вищевказаної установи ОСОБА_5 від 13.12.2021 на майно ОСОБА_1 накладено арешт, який як зазначалось вище перешкоджає позивачеві реалізувати своє право на спадщину, а тому підлягає скасуванню в частині майна, яке входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Оскільки оспорюваний договір іпотеки підлягає визнанню судом недійсним з вищенаведених підстав, то й арешт, який накладений в межах виконавчого провадження N? АСВП 67852429 на майно ОСОБА_1 в частині, яке входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , також підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, позивач просила: 1. визнати недійсним договір іпотеки, укладений 24.07.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» (наразі АТ «Укрсибанк») та ОСОБА_1 , посвідчений 24.07.2007 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №1085 з моменту укладення, тобто з 24.07.2007; 2. вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна запис щодо об?єкта нерухомого майна - житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , внесений та зареєстрований приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. на підставі договору іпотеки від 24.07.2007, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» (наразі АТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 ; 3. звільнити з-під арешту нерухоме майно - житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , арешт на який накладено постановою головного державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Березової Н.М. від 13.12.2021 №67852429.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, залучено до участі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Перший відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).
02 жовтня 2025 представником відповідача АТ «Укрсиббанк» через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву (вх. №86347), згідно якого відповідач АТ «Укрсиббанк» вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що не свідчить про порушення прав та інтересів позивача та про необхідність їх захисту чи поновлення судом, виходячи з наступного. Представник АТ «Укрсиббанк» вказує, що діяв як іпотекодержатель добросовісно та вжив всіх залежних від нього заходів для перевірки наявності у ОСОБА_1 як іпотекодавця повноважень на передачу спірного будинку в іпотеку, на момент вчинення оспорювано правочину (договору іпотеки) банк не знав і не міг знати, що договір дарування буде визнано недійсним у 2011 році. При цьому відповідач зазначає, що на момент передачі будинку в іпотеку банкові та укладення 24.07.2007 року спірного договору іпотеки власником будинку була ОСОБА_1 . Натомість позивач не вказує жодних обставин, які свідчать про недобросовісність іпотекодержателя в момент укладення спірного договору іпотеки. На момент укладення договору іпотеки не існувало спору щодо будинку, переданого в іпотеку. Позивачем не доведено підстав, з яких можна вважати, що при укладенні договору іпотеки було порушено вимоги, необхідні для чинності правочину, відтак відсутні правові підстави для визнання недійсним даного договору іпотеки.
08 грудня 2025 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області витребувано ряд доказів.
Відповідач ОСОБА_1 правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася, третя особа письмових пояснень не надала.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
10 березня 2026 року ухвалою суду (без винесення окремого процесуального документу із занесенням її до протоколу судового засідання) клопотання представника відповідача АТ «Укрсиббанк» про залучення до участі у справі третіх осіб залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку для його подання.
У судовому засіданні представник позивачки адвокат Кислов Ю.А. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Пояснив, що після винесення рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 24 червня 2011 року про визнання недійсним договір дарування право власності за ОСОБА_3 не було зареєстровано, останній не встиг його оформити.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заявлені позивачкою позовні вимоги визнала. Про наявність відкритого виконавчого про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту дізналася приблизно у 2009 році, заборгованість нею погашається, вважає, що наразі залишок її заборгованості становить 90000,00 грн.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.
Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала, однак, суд не приймає таке визнання позову, з огляду на наступне.
Зі змісту ч. 4 ст. 206 ЦПК України слідує, що суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо таке визнання суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 15 червня 2020 року у справі №588/1311/17, від 15 липня 2020 року у справі № 24/10054/16, від 09 вересня 2020 року у справі №572/2515/15-ц, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.
У відповідності зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що 24 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №11187001000 згідно якого банк зобов`язався передати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 45000 доларів США та сплати проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 229775,00 грн за курсом НБУ на день укладання договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі (а.с. 14–20).
Згідно п. 2.1 цього договору виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника банком приймається: 
-застава нерухомості, а саме будинок з прибудовами, що знаходиться у АДРЕСА_2 , та є власністю ОСОБА_1 ;
-порука, а саме: ОСОБА_4 згідно договору поруки №128785 від 23.07.2007.
Того ж дня, 24 липня 2007 року, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, зазначене в п. 1.5.цього Договору (а.с. 21-24).
Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання наступних зобов`язань Іпотекодавця за договором про надання споживчого кредиту №11187001000 від 24.07.2007 року (п. 1.3 Договору іпотеки).
Відповідно до п. 1.5 Договору іпотеки, предмет іпотеки: вид нерухомості – на земельній ділянці площею 694 кв.м., знаходиться житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
22 червня 2007 року ОСОБА_3 , як дарувальник, передав у власність безоплатно обдаровуваній ОСОБА_1 цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , про що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 22 червня 2007 року укладено договір дарування будинку, посвідчений державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Домбровською І.Є., зареєстрований в реєстрі за №2-291 (а.с. 25-26).
Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації посвідчено, що в цілому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_1 з правом приватної власності на підставі Договору дарування будинку, посвідчений Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою від 22.06.2007 №2-921 і записано в реєстрову книгу за № 171 за реєстровим №21846, про що свідчить реєстраційне посвідчення від 05 липня 2007 року (а.с. 106).
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 24 червня 2011 року по справі №2-1162/11 визнано недійсним договір дарування цілого житлового будинку з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 22 червня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Домбровською І.Є., зареєстрованого в реєстрі №2-291. Скасувати державну реєстрацію: запис в реєстровій книзі №171 за реєстровим номером 05.07.2007 (а.с. 27-28).
13 грудня 2021 року постановою про арешт майна боржника головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) Березовою Н.М. у ВП №67852429 з примусового виконання виконавчого листа №2-355/2011, виданого 25.06.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 337527 грн (а.с. 29-30).
Як вбачається з листа Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці №119306 від 23.07.2025 на виконанні в Першому відділі державної виконавчої служби м. Вінниця Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №АСВП 67852429 з примусового виконання виконавчого листа №2-355/2011, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 25.06.2019 року, щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 (солідарно з ОСОБА_4 ) на користь АТ «УКРСИББАНК» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11187001000 від 24.07.2007 року в розмірі 304840,91 грн, судові витрати в розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Станом на 23.07.2025 рік залишок боргу відповідно до виконавчого листа становить 205 026,30 грн. Залишок виконавчого збору 20501,24 грн (а.с. 31).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22 січня 2018 року (а.с. 170).
Згідно з інформаційної довідки з реєстру територіальної громади про зняття з реєстрації місця проживання №29442 від 19.12.2025 ОСОБА_3 з 16.02.2018 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку з смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 188).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне померлому майно. Як слідує з спадкової справи №5/2018 до майна померлого ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 як онука померлої, а онуки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали заяви про відмову у прийнятті спадщини (а.с. 166-183). Вказане також підтверджується довідкою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Домбровської Інесси Євгенівнипро надання інформації №51/02-14 від 14.08.2025 (а.с.33)
Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Домбровської Інесси Євгенівнипро відмову у вчиненні нотаріальної дії №50/02-31 від 14.08.2025 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 34-35).
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).
У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.
Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані.
В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.
Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).
Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.
Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили».
На момент укладення договору іпотеки 24 липня 2007 року ОСОБА_1 була власником переданого в іпотеку житлового будиноку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , договір дарування будинку від 22 червня 2007 року був правомірний, а право приватної власності зареєстровано за ОСОБА_1 .
Лише рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 24 червня 2011 року по справі №2-1162/11 визнано недійсним договір дарування цілого житлового будинку з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 22 червня 2007 року, посвідчений державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Домбровською І.Є., зареєстрованого в реєстрі №2-291, та скасовано державну реєстрацію: запис в реєстровій книзі №171 за реєстровим номером 05.07.2007. Банк покладався на відповідні обставини на момент укладення договору іпотеки 24 липня 2007 року і тому уклав договір іпотеки.
За таких обставин та ураховуючи, що обставин щодо недобросовісності іпотекодержателя судом не встановлено, підстав для визнання недійсним договору іпотеки, а також похідних вимог щодо вилучення записів з державних реєстрів та звільнення майна з-під арешту, не має.
Схожий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року в справі №523/7609/17.
Керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 13, 77-79, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Перший відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання договору іпотеки недійсним, вилучення записів з державних реєстрів, звільнення майна з-під арешту відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
позивач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;
відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;
відповідач: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», код ЄДРПОУ 09807750, місцезнаходження: вул. Андріївська, буд. 2/12, м. Київ;
третя особа: Перший відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ 40143408, місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 15А, м. Вінниця, Вінницька область.
Повний текст рішення суду складено 11 травня 2026 року.
Суддя         Шаміна Юлія Анатоліївна