Справа №717/791/26
Номер провадження 2/717/477/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року   
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючої – судді Кудиби З. І.
за участі секретаря: Житарюк А. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407; ЄДРПОУ 38548598) до ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИЛА:
Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») Кишковська К. А. подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суму заборгованості за кредитним договором № 1553-7604 від 16.05.2025 р. в розмірі 50 845,90 грн та понесені судові витрати. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 травня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачкою шляхом використання вебсайту creditkasa.com.ua, який забезпечує укладення електронних договорів товариства, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1553-7604.
Відповідно до умов договору відповідачці надано кредит у сумі 13 300,00 грн строком на 300 днів із базовим періодом користування 14 днів, після спливу якого у позичальника виникав обов`язок сплачувати проценти за користування кредитом. Договором передбачено одноразову комісію за видачу кредиту в розмірі 20 % від суми кредиту, а також застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,90 % на день та стандартної процентної ставки у розмірі 1 % на день.
Позивач зазначає, що відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, у встановлені договором строки кредит не повернула та проценти за користування кредитом не сплатила. Крім того, відповідно до умов договору позивачем нараховано комісію за видачу кредиту.
За твердженням позивача, станом на 24 лютого 2026 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 50 845,90 грн, що складається із суми основного боргу, нарахованих процентів за користування кредитом, нарахованих процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України та комісії і підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою суду від 01 травня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Одночасно судом витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо надходження грошових коштів на рахунок відповідачки.
11 травня 2026 року до суду від АТ «Універсал Банк» надійшли витребувані судом матеріали, які підтверджують факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, що відповідає положенням частини третьої статті 211 ЦПК України.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, із клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, відзив на позовну заяву не подала.
Оскільки представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, а відповідачка була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
При цьому суд враховує, що у встановлений законом строк відповідачкою не було подано відзиву на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ для ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод і законних інтересів фізичних осіб, юридичних осіб та держави.
Частина перша статті 4 ЦПК України встановлює право кожної особи звернутися до суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та законних інтересів.
Стаття 89 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів, без попередньо встановленої сили доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємозв`язок доказів, мотивуючи врахування або відхилення кожного доказу.
Судом встановлено, що 16 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційно-телекомунікаційних систем позивача та забезпечує укладення договорів в електронній формі відповідно до вимог чинного законодавства України щодо електронних правочинів, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1553-7604.
Зазначений договір укладено з дотриманням вимог законодавства щодо форми електронного правочину, а його умови підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачкою.
Згідно з умовами договору позивач надав відповідачці кредит у сумі 13 300,00 грн строком на 300 днів. Базовий період користування кредитом становив 14 днів, після спливу якого у позичальника виникав обов`язок зі сплати процентів за користування кредитом. Договором передбачено одноразову комісію за видачу кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту, а також застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,90 % на день та стандартної процентної ставки у розмірі 1 % на день.
Отримавши кредитні кошти, відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, зокрема не повернула основну суму кредиту у строки, визначені договором, та не сплатила нараховані проценти за користування кредитом, розмір яких, згідно з розрахунком позивача, становить 28 235,90 грн.
Суд зазначає, що заборгованість виникла у межах строку дії кредитного договору, її розмір підтверджується умовами договору, розрахунком заборгованості та іншими письмовими доказами, поданими позивачем, які є належними, допустимими та достовірними у розумінні процесуального закону.
Станом на 24 лютого 2026 року загальний розмір заборгованості відповідачки становив 50 845,90 грн, що включає суму основного боргу, нараховані проценти за користування кредитом, нараховані проценти річних та комісію.
У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості, а саме: 13 300,00 грн — простроченої заборгованості за основною сумою кредиту, 28 235,90 грн — простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 6 650,00 грн — простроченої заборгованості за процентами річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, а також 2 660,00 грн — простроченої заборгованості за комісією.
Таким чином, між сторонами виникли кредитні правовідносини, що підтверджуються укладеним електронним договором № 1553-7604 від 16 травня 2025 року та наявними у справі доказами, а відповідачка є такою, що порушила взяті на себе грошові зобов`язання.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі того ж роду та якості, що були передані) у строк та в порядку, встановленому договором.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано у документах (включно з електронними) і підписано сторонами.
Згідно зі статтями 626 та 628 ЦК України, договір — це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, погоджені сторонами, а також обов`язкові умови відповідно до законодавства.
Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована чи змінна) та порядок їх сплати визначаються договором залежно від кредитного ризику, забезпечення, попиту і пропозиції на кредитному ринку, строку користування кредитом, облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право одержувати від позичальника проценти від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, відповідно до статей 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів споживчого кредиту застосовуються положення щодо несправедливих умов, зокрема заборона встановлення істотного дисбалансу прав та обов`язків на шкоду споживачу.
Підстав вважати умови кредитного договору несправедливими або такими, що створюють істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін, судом не встановлено.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка під час укладення договору була належним чином ознайомлена з його умовами, зокрема щодо строків, розміру та порядку сплати процентів. Сторони погодили всі істотні умови договору, у тому числі розмір процентної ставки.
Суд також враховує, що відповідачкою не надано доказів оскарження кредитного договору або заперечень щодо його умов, як і не подано належних та допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем.
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення 6 650,00 грн процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, суд виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Водночас позивачем не надано належного та допустимого розрахунку процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України із зазначенням періоду прострочення, суми, на яку вони нараховані, порядку їх обчислення та підстав визначення заявленої до стягнення суми 6 650,00 грн.
За відсутності такого розрахунку суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування зазначених сум та встановити їх обґрунтованість.
Відтак позовні вимоги в частині стягнення 6 650,00 грн процентів річних не доведені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.
Водночас вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою кредиту, на рахованими процентами за користування кредитом та комісією підлягають оцінці судом. Матеріалами справи підтверджується, що кредитним договором передбачено обов`язок позичальника сплатити одноразову комісію за видачу кредиту в розмірі 20 % від суми кредиту. Вказана умова договору є чинною, недійсною у встановленому законом порядку не визнавалася, вимог про визнання її недійсною сторонами не заявлено. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за комісією у сумі 2 660,00 грн.
Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 44 195,90 грн, а саме:
— 13 300,00 грн — прострочена заборгованість за основною сумою кредиту; 
— 28 235,90 грн — прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 
— 2 660,00 грн — заборгованість за комісією. 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позову у розмірі 2 314,19 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 509, 526, 530, 611, 612, 625, 626, 628, 1048, 1049, 1056-1 ЦК України, а також статтями 2, 4, 5, 7, 12, 76–89, 258, 259, 263–265, 268, 273, 280–284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1553-7604 від 16 травня 2025 року у розмірі 44 195 (сорок чотири тисячі сто дев`яносто п`ять) гривень 90 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір у сумі 2 314 (дві тисячі триста чотирнадцять) гривень 19 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд може бути поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.
Повний текст судового рішення складено 15 червня 2026 року.
Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26/407; ЄДРПОУ 38548598).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Суддя         Кудиба З. І.