П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/6155/26	

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Терлецького Д.С., суддів Вербицької Н.В., Димерлія О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

Рух справи
05.03.2026 р. ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 або позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просила:
визнати протиправними дії 1 держаного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошового забезпечення та утримання військового збору у розмірі 5 відсотків з грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року по справі № 420/33/25;
зобов`язати 1 держаний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області провести грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_1 , яку утримано з грошового забезпечення, та повернути надлишково утриманий військовий збір в розмірі 3,5 відсотка, який було утримано з грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року по справі № 420/33/25.
На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 проходила службу у 6 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (у подальшому назву змінено на 1 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області) та 29.05.2023 р. звільнена та виключена зі списків особового складу. 
06.02.2026 р. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/33/25, відповідач перерахував та виплатив матеріальну допомогу на оздоровлення за 2017-2019 рр. з одночасним утриманням податку з доходів фізичних осіб (18%) та військового збору (5%). Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки відповідно до положень Порядку №44 утриманий податок з доходів фізичних осіб мав би бути відшкодований роботодавцем. Також позивач вказує, що ставка військового збору у період проходження військової служби становила 1,5%, отже під час нарахування грошового забезпечення за період проходження військової служби має застосовуватись ставка податку, яка діяла на той час.
1 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області заперечував проти задоволення позову та зазначив, що виплати за рішенням суду звільненому працівнику Державної служби України з надзвичайних ситуацій включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб без урахування положень пункту 168.5 статті 168 ПК України і військовим збором на загальних підставах. Суми, виплачені за рішенням суду у вигляді індексації грошового забезпечення за минулі роки, мають разовий характер, оскільки це не поточна заробітна плата, а виконання судового рішення. Таким чином, зазначені виплати не підпадають під дію Закону №2050-ІІІ та Порядку № 44 і, відповідно, не є об`єктом для нарахування компенсації втрати частини доходів.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 22.04.2026 р. позов задовольнив частково.
Визнав протиправними дії 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримана з матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017-2019 рр., виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. у справі №420/33/25, та застосування до виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. у справі № 420/33/25 суми матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017-2019 роки ставки військового збору у розмірі 5 %. Зобов`язав 1 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 2 292 (дві тисячі двісті дев`яносто дві) грн 42 коп. та військовий збір у розмірі 445 (чотириста сорок п`ять) грн 75 коп., що утримані з матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017-2019 рр., виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. у справі №420/33/25. У решті позовних вимог відмовив.
1 Державний пожежно-рятувального загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (надалі – також 1 ДПРЗ Головного управління ДСНС України в Одеській області або скаржник) не погодився з рішенням суду першої інстанції й звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та відмовити у задоволені позовних вимог.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15.05.2026 р. відкрив апеляційне провадження.

Обставини справи 
ОСОБА_1 проходила службу в 6 Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, якому згідно з наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 31.03.2025 р. № НС-377 змінено назву на 1 ДПРЗ Головного управління ДСНС в Одеській області.
Згідно з витягом з наказу начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 29.05.2023 р. №353 молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_2 звільнено зі служби цивільного захисту.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 27.07.2024 р. серії НОМЕР_1 позивач змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. у справі №420/33/25 визнано протиправними дії 6 держаного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2017-2022 рр., одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки без індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого здійснювався обрахунок; зобов`язано 6 Держаний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2017-2022 рр., одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого проводилось обчислення та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2025 р. рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. скасовано в частині визнання протиправними дії 6 держаного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 рр., одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2020-2022 рр. без сум індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 31.12.2022 р. у складі місячного грошового забезпечення, з якого здійснювався обрахунок; зобов`язання 6 держаного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 рр., одноразової грошової допомоги при звільненні із служби цивільного захисту та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2020-2022 рр. без сум індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 31.12.2022 р. у складі місячного грошового забезпечення, з якого здійснювався обрахунок, та проведення їх виплати з урахуванням раніше виплачених сум; ухвалено у цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог; в іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. залишено без змін.
04.11.2025 р. позивач звернулася до скаржника з заявою щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. у справі № 420/33/25.
Листом від 01.12.2025 р. скаржник повідомив, що бюджетне асигнування на виконання рішення суду відсутнє, після отримання відповідних коштів рішення суду буде виконано у найкоротший термін, а також надав довідку про перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2017-2019 рр. на виконання рішення суду у справі № 420/33/25.
Відповідно до розрахунку від 01.12.2025 р. № 60 33-3243/60 33 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. у справі № 420/33/25 доплата - 3896,78 грн, військовий збір - 194,84 грн, ПДФО - 701,42 грн, до виплати – 3 000,52 грн. 
Згідно з розрахунком на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від у справі №420/33/25 (про встановлення судового контролю) доплата – 8838,90 грн., військовий збір - 441,95 грн, ПДФО 1591 грн, до виплати 6 805,95 грн. 
13.01.2026 р. скаржник на виконання рішення суду у справі №420/33/25 перерахував на банківський рахунок позивача 3 000,52 грн, а 04.02.2026 р. – 6 805,95 грн. 
Також скаржник надав докази сплати військового збору у розмірі - 194,84 грн та 441,95 грн, ПДФО - 701,42 грн та 1 591 грн. (а.с. 24 зв., 25, 26, 27 зв.)
Вважаючи порушеними свої права, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінка суду першої інстанції
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов таких висновків.
Скаржник на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. у справі № 420/33/25 нарахував позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення за 2017-2019 рр. у розмірі 3 896,78 грн та виплатив 3 000,52 грн., утримавши з розрахованої суми, зокрема, ПДФО 701,42 грн, а з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 р. у справі № 420/33/25 нарахував матеріальну допомогу на оздоровлення за 2017-2019 рр. у розмірі 8 838,90 грн та виплатив 6 805,95 грн, утримавши з розрахованої суми, зокрема, ПДФО 1 591 грн.
Скаржник зобов`язаний виплатити позивачу грошову компенсацію у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб на суму, що була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. у справі № 420/33/25, але виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб одночасно з виплатою відповідної суми грошового забезпечення протиправно не здійснив.
Оскільки на виконання рішення суду у справі № 420/33/25 позивачу нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення за 2017-2019 рр., то має застосовуватись ставка військового збору у розмірі 1,5 % відповідно до ПК України.

Доводи апеляційної скарги 
На обґрунтування вимог скаржник зазначив, що на виконання рішення суду у справі №420/33/25 позивачу здійснено перерахунок та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017-2019 рр. Водночас суми, виплачені за рішенням суду у вигляді індексації грошового забезпечення за минулі роки, мають разовий характер, оскільки це не поточна заробітна плата, а виконання судового рішення. Отже, такі виплати включаються до загального місячного (річного) оподаткованого доходу як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах.
Також скаржник наголошує, що позивач порушила порядок звернення до адміністративного суду з позовом, оскільки попередньо не звернулась до відповідача з заявою про виплату компенсації.

Позиція позивача у справі на заявлену апеляційну скаргу
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Джерела права та оцінка суду апеляційної інстанції
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, суд у складі колегії суддів дійшов таких висновків.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає та встановлює Закон України від 20.12.1991 р. №2011 XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон №2011-ХІІ).
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 Закону №2011-XII).
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 20.07.2028 р. № 623, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 р. за №936/32388 (надалі – Інструкція № 623), грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1 розділу XХХ Інструкції №623 особам рядового і начальницького складу, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням керівника органу управління (підрозділу) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірах їх місячного грошового забезпечення.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначає Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44 (надалі - Порядок № 44).
Грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби (абзац перший пункту 2 Порядку № 44).
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (пункт 3 Порядку № 44).
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення (пункт 4 Порядку № 44).
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пункт 5 Порядку № 44).
Згідно з пунктом 168.5. статті 168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, за яким скаржник зобов`язаний виплатити позивачу грошову компенсацію у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб на суму, що була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. у справі № 420/33/25, але виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб одночасно з виплатою відповідної суми грошового забезпечення протиправно не здійснив.
Такий висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, зокрема, з правовим висновком, викладеним у постанові від 27.07.2023 р. у справі № 380/813/22, за яким «… аналіз пунктів 2-5 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення».
Стосовно висновку суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача щодо застосування ставки військового збору в розмірі 5 % до суми виплаченої позивачеві матеріальної допомоги на оздоровлення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. у справі № 420/33/25, суд у складі колегії суддів зазначає таке.
Тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір (абзац перший пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Платниками військового збору є, зокрема, особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України (підпункт 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Платниками податку, серед іншого, є фізична особа – резидент, яка отримує доходи як із джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (підпункт 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України).
Об`єктом оподаткування військовим збором для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, є доходи, визначені статтею 163 ПК України (підпункт 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (підпункт 163.1.1 пункту 163.1 ПК України).
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включають доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платникові податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (підпункт 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України).
Для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, ставка збору становить 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту (підпункт 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Особливо варто наголосити, що ставку військового збору збільшено з 1,5 % до 5 % від оподатковуваного доходу фізичних осіб згідно з Законом України від 10.10.2024 р. №4015-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану».
Водночас згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.10.2024 р. № 4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» доходи платників військового збору – осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 ПК України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.
Закон України від 10.10.2024 р. № 4015-IX набрав чинності 1 грудня 2024 р.
Відповідно до обставин цієї справи, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. у справі №420/33/25 відповідач виплатив позивачеві матеріальну допомогу на оздоровлення за 2017– 2019 рр., утримавши із нарахованого доходу військовий збір за ставкою 5 %.
Проте, оскільки йдеться про податкові періоди до набрання чинності Законом України від 10 жовтня 2024 р. № 4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану», суд у складі колегії суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно утримав військовий збір у розмірі 3,5 відсотка військового збору (5% замість 1,5%).
Також суд у складі колегії суддів уважає хибними твердження скаржника щодо наявного обов`язку позивача врегулювати цей спір у позасудовому порядку, оскільки норми чинного законодавства не містять відповідних вимог чи зобов`язань.

Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Здійснивши в межах, визначених статтею 308 КАС України, апеляційний перегляд цієї справи, суд у складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.
Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні фактичних обставин, норм матеріального й процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду та відповідно до статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
З огляду на те, що суд першої інстанції правомірно відніс справу до категорії незначної складності й розглядав її за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні апеляційної скарги 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області – відмовити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 р. у справі № 420/6155/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 325 КАС України набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, які передбачені в пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.С. Терлецький

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.О. Димерлій