Справа № 346/526/17 
Провадження № 1-кп/346/111/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд 
Івано-Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили загибель потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.
27.08.2016 року приблизно о 14 год. 00 хв., в світлу пору доби, суху погоду. Водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки ГАЗ-5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався проїзною частиною вулиці Української, що у селищі Отинія, Коломийського району, Івано-Франківської області, та, наблизившись до перехрестя із вулицею Галицькою, яка є ділянкою автодороги Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига, здійснив поворот праворуч у напрямку м. Чернівці. Після виконання вказаного маневру водій ОСОБА_4 , рухаючись автомобілем по вул. Галицькій, яка є головною, відразу наблизився до вулиці Берегової, що прилягає зліва до вул. Галицької, по напрямку руху останнього, та мав намір здійснити поворот ліворуч на вул. Берегову. 
У цей час, зі сторони м. Чернівці у напрямку м. Стрий, проїзною частиною вул. Галицької, прямо рухався мотоцикл марки «Suzuki», який не зареєстрований у Державтоінспекції під керуванням водія ОСОБА_7 , позаду якого знаходився пасажир ОСОБА_8 . Водій ОСОБА_4 , перед зміною напрямку руху, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, що склалася, маючи об?єктивну можливість завчасно виявити наближення мотоцикла марки «Suzuki», перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу водію транспортного засобу, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, розпочав маневр повороту ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з мотоциклом «Suzuki» під керуванням ОСОБА_7 .
При цьому ОСОБА_4 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України:
п. 2.3. б), який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожною обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу; не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 2.9. а), в якому зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння; п. 10.1., згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 10.4., відповідно до якого водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам;
п. 16.13., у відповідності до якого, перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов?язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо.
У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої загинули водій мотоцикла ОСОБА_7 від набряку та набухання речовини головного мозку, що розвилися внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під м?які мозкові оболонки, шлуночки та в речовину головного мозку, в м?які тканини голови, травматичною ампутацією частини правої вушної раковини, забійними ранами, саднами та синцями голови та пасажир мотоцикла ОСОБА_8 від набряку та набухання речовини головного мозку, що розвилися внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння, основи та лицевого черепа, крововиливами під м?які мозкові оболонки, шлуночки та в речовину головного мозку, в м`які тканини голови, забійними ранами та саднами волосистої частини голови та обличчя.
В судовому засіданні обвинувачений вину заперечив та пояснив, що 27.08.2016 року керуючи автомобілем марки ГАЗ-5312, рухався з вул.. Колгоспної, у селищі Отинія, наблизившись до перехрестя із вулицею Галицькою, здійснив поворот праворуч. Видимість була добра, впевнився що перешкод для маневру немає, повернув направо і почав здійснювати поворот наліво і з`їзд вниз. Перед виконанням маневру бачив мотоцикл, який був дуже далеко, на відстані 700 метрів. Його пасажир, ОСОБА_9 крикнув «мотоцикл» і відбувся удар в машину. Він зупинився, вийшов з машини. Приїхала швидка допомога і забрала його в лікарню. Алкогольні напої не вживав і не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина повністю доведена зібраними та дослідженими доказами по кримінальному провадженні. 
Потерпілий ОСОБА_10 дав показання, що є батьком потерпілого ОСОБА_8 . Того дня приблизно о 14.15 хв до нього підійшов голова сільської ради, і повідомив, що під час ДТП загинув його син. Приїхавши на місце ДТП побачив тіло сина та ОСОБА_11 . 
Допитана потерпіла ОСОБА_12 дала показання, що є матір`ю потерпілого ОСОБА_8 . Про подію їй повідомив старший син ОСОБА_13 . Приблизно біля 15 год. приїхавши на місце аварії побачила труп сина, і мотоцикл. На місці їй розповіли, що ОСОБА_11 запропонував її сину покататися на мотоциклі і вони їздили в селищі Отинії на великій швидкості.
Потерпіла ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що 27 серпня 2016 року її чоловік поїхав на мотоциклі знайомого, який інколи давав йому покористуватися. Їй зателефонували та повідомили, що сталося ДТП. Приїхала на місце і побачила там два тіла, які лежали на узбіччі. Обвинуваченого не бачила і не спілкувалася з ним.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що їхав до мами по вул.. Галицька в селі Отинія. Побачив аварію. Його попросили допомогти робити заміри. Сушириби на місці спочатку не було, а потім з`явився через 5-10 хвилин.Обвинувачений казав, що не бачив потерпілих. Він не виглядав п`яний, запах алкоголю від ОСОБА_16 не чув.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що в день, коли сталася ДТП йому подзвонив знайомий та запитав, чи йому відомо, де його син. Про те, що його син розбився, йому повідомив сільський голова. Поїхав на місце ДТП. Йому відомо, що мотоцикл сину дав покататися знайомий. Також відомо, що мотоцикл під керуванням ОСОБА_11 зіткнувся з автомобілем ГАЗ під керуванням ОСОБА_16 . Претензій до обвинуваченого не має, просить суворо не карати.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що їхала в автомобілі разом з сестрою в Отинії зупинилася, щоб висадити сестру. Заїжджаючи на вул.. Колгоспна, пропустила вантажний автомобіль, який виїжджав з цієї вулиці. Бачила, як предмет схожий на мотоцикл і тіла. Зупинилася, вийшла з машини і побачила, що вантажний автомобіль стояв біля вулиці. Бачила також мотоцикл і два тіла.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні надав наступні покази. Виїжджав на місце ДТП в складі слідчо-оперативної групи. Обставин не пригадує.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні надав наступні покази. В складі групи, працюючи старшим державтоінспектором Коломийського відділу міліції виїжджав на місце ДТП від ОСОБА_20 . На місці побачив автомобіль Газон. В лівому від машини рові були тіла двох хлопців і мотоцикл. Сушириба сказав, що він водій автомобіля Газон. Спілкуючись з ОСОБА_4 , ознак алкогольного сп`яніння не бачив і запаху алкоголю не чув. На місці проводили огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера, випарів алкоголю в крові не виявлено.
Свідок ОСОБА_21 дав наступні покази. Він їхав в автомобілі з Суширибою. Сушириба був за кермом. Погода була сонячна. Вони виїхали на дорогу та повернули праворуч, а через 10 м. ліворуч. Це зайняло приблизно 10 секунд. В момент з`їзду на бічну вулицю, передні колеса вже були на тротуарі, а задні колеса ще перебували на головній дорозі, він побачив за 100-150 м. мотоцикл. Через 2 секунди вже відбулося зіткнення з цим мотоциклом. Мотоцикл рухався посередині дороги. Вказав, що запаху алкоголю від ОСОБА_16 не чув.
Свідок ОСОБА_22 дав такі покази. Літом 2016 року, точну дату не пам`ятає, приїхав з роботи додому. Почув сильний звук і побачив, як проїхав на великій швидкості мотоцикл, а через хвилину цей мотоцикл повернувся. Через деякий час побачив, як по дорозі посипалися уламки. Вибіг і побачив на землі хлопця. Його дружина подзвонила в швидку. Побачив ОСОБА_16 , запитав чи в нього врізався мотоцикл, на що той сказав, що так. Бачив також на дорозі другого хлопця. Погода в той день була гарна, дорога суха. Мотоцикл лежав справа від вантажного автомобіля приблизно за 40 м.
Експерт ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що склав висновок відповідно до механізму наданого слідством. Була встановлена обоюдність вини у діях обох учасників ДТП. Водій ОСОБА_16 перед виїздом на зустрічну смугу руху не надав переваги, не переконався, що це безпечно. Зіткнення відбулося у смузі руху мотоцикла. Водій Сушириба мав можливість побачити мотоцикл.
Експерт ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що виконував висновок на замовлення адвоката ОСОБА_25 у 2016 році. Встановив швидкість з вихідних даних, які зазначені в листі про призначення експертизи.
Спеціаліст ОСОБА_26 в судовому засіданні вказав, що працює експертом Івано-Франківського НДКЦІ. Чи освідували учасників ДТП на місці приладом Драгер не пам`ятає. Він був на місці ДТП приблизно через 30 хвилин після того як вона відбулася. Мотоцикл був сильно пошкоджений, прилад який вимріює швидкість був розбитий.
Крім того вина обвинуваченого підтверджується наступними письмовими доказами:
- даними протоколу огляду місця події від 27 серпня 2016 року яким встановлено місце зіткнення автомобіля ГАЗ-5312 під керуванням ОСОБА_4 та мотоцикла марки "Suzuki" під керуванням ОСОБА_7 та схеми і фототаблиці до нього на ділянці автодороги «Стрий-Чернівці» по вул. Галицька в смт. Отинія Коломийського району, з яких видно розташування автомобіля та мотоцикла, осипи уламків, напрямок руху кожного з них, сліди юзу, місце знаходження трупів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ( том 2, а.с. 94-126);
-повідомленням головного лікаря від 14.09.2016 року, згідно якого в крові ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт у концентрації 0,54% (дослідження № 1370 від 29.08.2016 року (том 2, а.с.144).
- висновком судово-медичної експертизи № 125 від 24 вересня 2016 року трупа ОСОБА_11 яким встановлено, що його смерть наступила від набряку та набухання речовини головного мозку, що розвилася внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння, основи та лицевого черепа, крововиливами під м`які мозкові оболонки, шлуночки та в речовину головного мозку, в м`які тканини голови, травматичною ампутацією частини правої вушної раковини і перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими при ДТП травмами ( том 2, а.с. 147-149);
- висновком судово-медичної експертизи № 124 від 24 вересня 2016 року трупа Крицького яким встановлено, що його смерть наступила від набряку та набухання речовини головного мозку, що розвилася внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння, основи та лицевого черепа, крововиливами під м`які мозкові оболонки, шлуночки та в речовину головного мозку, в м`які тканини голови і перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими при ДТП травмами ( том 2, а.с. 152-154);
- висновками інженерно-транспортних експертиз автомобіля марки ГАЗ-5312 та мотоцикла марки "Suzuki" № 4.2-745/16 від 06.10.2016 та № 4.2-746/16 від 03.11.2016 відповідно до яких в момент виникнення ДТП гальмівні системи та рульове керування вищевказаних транспортних засобів були у справному стані, а несправності гальмівної системи та рульового керування виникли в результаті розвитку ДТП ( том 2, а.с. 158-161, 164-168); 
- висновком транспортно-технічної експертизи № 4.2-756/2016 від 19.12.2016 згідно якого в момент зіткнення мотоцикл марки "Suzuki" реєстраційний номер НОМЕР_2 контактував своєю передньою частиною, в районі переднього колеса та декоративних накладок із правою боковою задньою частиною автомобіля марки ГАЗ 5312 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі заднього правого колеса та задньої правої частини його борта; зіткнення автомобіля ГАЗ-5312 під керуванням Сушириби та мотоцикла марки "Suzuki" під керуванням ОСОБА_11 відбулося на проїзній частині вулиця Галицька в смт. Отинія Коломийського району, по напрямку руху до м. Стрий, та відносно елементів дороги знаходиться в районі початку ділянки осипу грунту максимальними розмірами 3.6х6.1 м, яка зафіксована на відстані 16.5 м до умовного перепендикуляру та 1.25 м. від правого краю проїзної частини дороги ( том 2, а.с. 170-175);
- висновком комісійної інженерно-транспортної експертизи (дослідження обставин та механізму ДТП) № 4.2-1051/16 від 16.12.2016 із якого вбачається, що водій автомобіля ГАЗ-5312 ОСОБА_4 в даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був керуватися технічними вимогами пунктів 9.2 Б), 9.4,10.1, 10.4, 16.13 Правил.
У відповідності до вказаних пунктів Правил, водій Сушириба маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, повинен був, завчасно зайняти крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, але не менше як за 50-100 м до початку маневру, дати дорогу зустрічним транспортним засобам і тільки після цього, переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, розпочати даний маневр.
В ситуації, яка розглядається технічна можливість водія Сушириби попередити дану ДТП виражалася у дотриманні ним вимог п. 10.1, 10.4, 16.13 Правил, тобто при виконанні маневру повороту ліворуч на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг наданні дороги мотоциклу, який рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо ( том 2, а.с. 177-182);
- висновком транспортно-технічної експертизи № 4.2-22/2017 від 26.01.2017 із якого вбачається, що з моменту виникнення небезпеки для руху, причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля ГАЗ-5312 ОСОБА_4 технічним вимогам вимогам п. 10.1 та 16.13 ПДР України ( том 2, а.с. 183-189);
- протоколами проведення слідчих експериментів та схем до нього якими встановлено, що виконання маневру повороту ліворуч ОСОБА_4 виконав приблизно протягом 6-7 секунд, як вказав свідок, який був в момент аварії пасажиром автомобіля ГАЗ розпочато маневр повороту праворуч водієм з відстані 1.2 метра до електроопори далі рухався прямо по вул. Галицька та розпочав поворот ліворуч. З урахуванням ділянки дороги водій автомобіля ГАЗ ОСОБА_4 мав можливість бачити мотоцикл з водієм на пасажиром на відстані 700 метрів, а мотоцикліст автомобіль на відстані 300 метрів. В момент зіткнення автомобіль переднім колесом знаходився на вул. Берегова, а задніми на вул. Галицька (том 2, а.с. 133-142);
- повідомлення головного лікаря Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру від 14.09.2016 року № 01-7/1401, згідно якого у крові ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт у концентрації 0,54 проміле (дослідження № 1370 від 29.08.2016 року) (том 2 а.с. 144);
- повідомлення головного лікаря Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру від 20.01.2017 року № 01-7/88, згідно якого порушень упаковки біоматеріалу ОСОБА_4 не виявлено (том 2, а.с. 145).
Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні доведена повністю, його діяння відповідають ознакам складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_27 , не встановлено.
Обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Суд критично оцінює висновок судової авто технічної експертизи від 22.02.2017 року № 467 (т.3, ас.27-29), оскільки допитаний в судовому засіданні експерт пояснив, що встановив швидкість автомобіля ГАЗ та мотоцикла Сузукі з вихідних даних, які зазначені в листі про призначення експертизи, написаному адвокатом. 
Також суд критично оцінює доводи захисника щодо визнання недопустимим доказу- результату токсикологічного дослідження № 1370, проведеного 29.08.2016 року клініко-діагностичною лабораторією Івано-Франківського ОНД. Так, суду не доведено, що при відібранні крові у ОСОБА_4 було порушено процедуру відбору зразків.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд у відповідності зі статтями 50, 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини що пом`якшують і обтяжують покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст.75 КК України, а тому йому слід призначити покарання за ч.3 ст. 286 КК України- у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 286 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
В матеріалах справи наявна позовна заява ОСОБА_14 , в інтересах своїх малолітніх дітей: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, в якому посилається на те, що загиблий у ДТП ОСОБА_7 , приходився чоловіком позивачки ОСОБА_14 . Після смерті ОСОБА_7 на утриманні та вихованні ОСОБА_14 , залишилось троє малолітніх дітей, які народжені нею за період перебування в шлюбі з ОСОБА_7 , а саме: ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно позивачка ОСОБА_14 , являється законним представником названих дітей. Вчиненим кримінальним правопорушенням позивачам завдано моральної шкоди. Відповідач ОСОБА_4 , керуючи в момент ДТП автомобілем марки «Газ-5312», володів ним на передбачених діючим законодавством підставах, а тому він є особою, яка повинна відшкодувати шкоду. Завдана позивачам моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали в зв`язку з протиправною поведінкою, щодо члена нашої сім`ї. Через ДТП, позивачі втратили чоловіка та батька відповідно. З часу смерті ОСОБА_7 сімейна обстановка повністю змінилася. Наступив смуток та повний дискомфорт, перебування в постійному емоційному пригніченні, що в свою чергу відображається на стані здоров`я. ОСОБА_14 залишилася молодою вдовою, а маленькі дітки без батьківської уваги та піклування. Через відносно малий вік так і не запам`ятають батька живим. Дітки важко сприймають емоційну напругу в домі, постійний смуток матері та рідних їх поведінка з цього часу також змінилася. Завдану моральну шкоду позивачка ОСОБА_14 в своїх інтересах та інтересах дітей оцінює в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень на кожну особу. Всього, розмір моральної шкоди складає 1 000 000 (один мільйон) гривень, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 . 
13.07.2017 року від ОСОБА_4 поступило заперечення проти позову, в якому зазначив, що з позовними вимогами, викладеними позивачем у позовній заяві від 23.01.2017 року, відповідач погодитися не може, вважає позов необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню. Проте, позивачем не зазначено наступні обставини, які впливають на виникнення підстав для відшкодування з боку відповідача та розміру такого відшкодування: по-перше, загиблий ОСОБА_7 під час ДТП керував транспортним засобом - мотоциклом - марки «Suzuki», що також є джерелом підвищеної небезпеки. У зв`язку з цим, відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; по-друге, в позовній заяві йдеться тільки про факт загибелі ОСОБА_7 , однак цей факт жодним чином не пов`язується із винними діями відповідача; по-третє, на думку відповідача, причиною загибелі ОСОБА_7 , є груба необережність останнього, що полягала в значному перевищенні ним допустимої в населених пунктах швидкості 60 км/год, яка за результатами досудового слідства фактично склала 150…200 км/год, та несвоєчасному реагуванні або взагалі відсутності реагування на небезпеку. Тому за відсутності в діях відповідача ОСОБА_4 , вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди немає правових підстав для стягнення з нього коштів, зазначених у позовній заяві. У зв`язку з наявністю вини самого водія мотоцикла ОСОБА_7 у дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої він сам і загинув, виключається правовий обов`язок з боку водія автомобіля ОСОБА_4 , відшкодувати матеріальну і моральну шкоду., завдану джерелом підвищеної небезпеки. Також, у позовній зазначено розмір моральної шкоди, завданої позивачу - 1 000 000 (один мільйон) гривень. Відповідач вважає цю суму значно завищеною, такою, що явно не відповідає ступеню фізичних та душевних страждань, не відповідає вимогам розумності і справедливості. Отже, груба необережність ОСОБА_7 , сприяла виникненню ДТП, а отже і настанню шкоди. Крім наведених аргументів щодо відсутності правових підстав для присудження відшкодування майнової та моральної шкоди з боку відповідача ОСОБА_4 слід зазначити таке: відповідач ОСОБА_4 , керував автомобілем марки «ГАЗ-5312» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Між страхувальником ОСОБА_4 та Страховою компанією «АСКО-Медсервіс» було укладено договір загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6012549від 04.05.2016 року, який діяв станом на 27.08.2016 року. Згідно з цим полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200 000 грн., а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза - 1 000 грн. Тому, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
22.03.2017 року від ОСОБА_32 поступила позовна заява про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.
Щодо заявлених цивільних позовів суд дійшов наступних висновків.
Частиною 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно із ч. 1 ст. 121 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Відповідно до відзиву ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс», між страховою компанією та ОСОБА_4 укладено догорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6012549.
Однак, страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати. Цивільний позивач обґрунтовує свої витрати накладною б/н від 27 серпня 2016 року на суму 5 000 грн. видану ФОП ОСОБА_33 .. Однак, в матеріалах справи відсутні докази (квитанції/товарні чеки/тощо) оплати цивільним позивачем наданих послуг у вказаному розмірі. Крім того у наданій накладній зазначено, що вона виписана на прізвище ОСОБА_11 , без зазначення імені та по-батькові, таким чином неможливо достеменно встановити що накладна видана саме на ім`я цивільного позивача.
Щодо відшкодування моральної шкоди зазначає, що цивільний позивач вірно посилається на норми закону щодо виплати моральної шкоди, однак всупереч цих норм вказує, що дана виплата повинна бути виплачена їй та її трьом малолітнім дітям. Право на отримання мають також і батьки загиблого. Таким чином, оскільки суд вважає ОСОБА_16 винуватим, тому цивільний позивач може мати право на відшкодування моральної шкоди не більше ніж 4/6 встановленого ліміту у розмірі 11 600 грн. 
Розрахунки цивільного відповідача щодо відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого вважає помилковими. Оскільки не враховано частки, яка припадала на самого померлого (за умови відсутності інших осіб, які також могли перебувати на його утриманні та завідомо приховування даного факту цивільним позивачем). Таким чином розмір мінімальної заробітної плати повинен бути поділений на 5 осіб, враховуючи загиблого. І виплати до повноліття ОСОБА_34 дорівнюють 50083 грн., ОСОБА_29 - 54616,67 грн., ОСОБА_28 - 60146 грн.
Щодо виплат дружині померлого, то обов`язковою умовою настання цього повинно бути, те що особа не працює та здійснює догляд за дітьми. Однак, наймолодшій дитині три роки виповнилося 08 грудня 2018 року і з цього часу цивільний позивач має змогу вийти на роботу та отримувати доходи. Таким чином ОСОБА_35 має право на відшкодування до 08 грудня 2018 року, тобто 28 місяців, що дорівнює 8 236 грн. 
Таким чином загальний розмір відшкодування на всіх осіб становить 173 081,67 грн.
Однак, для стягнення зі страховика цивільним позивачем не надано всіх доказів у відповідності до спеціального закону.
Судом встановлено, що на підтвердження витрат на поховання померлого ОСОБА_11 позивач ОСОБА_35 надала накладну від 27 серпня 2016 року без номеру на суму 5500 грн.
Відповідно до визначення, наведеного у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно із п. 2 ст. 9 цього ж Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, яка не є розрахунковим документом та не може бути підставою для стягнення цієї суми зі страховика.
Ведення таких документів передбачене Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Відповідно до п. 2.1 Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Згідно із п. 2.2 Положення, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Згідно із визначенням, наведеним у ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Відповідно до ст. 8 цього Закону, форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Положення про форму та зміст розрахункових документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13.
Відповідно до п. 3 розділу І. Положення, установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів.
У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Згідно із визначенням, наведеним у п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.
Таким чином, суд вважає, що вказана накладна від 27 серпня 2016 року без номеру на суму 5500 грн. є документом первинного обліку та не є розрахунковим документом, який підтверджує факт оплати позивачем поховання померлого.
Тому в цій частині позовні вимоги не підтверджено належними і допустимими доказами, а тому не підлягають до задоволення.
Частиною 1 ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.
Згідно із ч. 2 ст. 1200 ЦК України, особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
Законом України від 25.12.2015 р. № 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено мінімальну заробітну плату в такому розмірі (на місяць): з 1 травня - 1450 гривень.
Оскільки загиблий ОСОБА_11 у момент завдання шкоди не працював, розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на 27 серпня 2016 року, що становив - 1450 гривень. Водночас частка кожної особи, враховуючи самого ОСОБА_11 , його дружини і трьох дітей, становить 290 гривень (1450 : 5 = 290).
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно із ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.
Кримінальне провадження розглядалось щодо однієї дорожньо-транспортної пригоди згідно із обвинувальними актами за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і за обвинуваченням померлого ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Суд вважає, що вказана обставина має істотне значення при визначенні розміру відшкодування.
Таким чином, суд приходить до переконання, що за наявності вини ОСОБА_4 розмір відшкодування , який слід з нього стягнути становить 50%.
Тому при розрахунку відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, суд враховує, що ця шкода настала внаслідок не тільки дії обвинуваченого ОСОБА_4 , а й унаслідок дій потерпілого. 
Відповідно, сума, яка підлягає відшкодуванню внаслідок заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_11 :
- до досягнення неповнолітнім ОСОБА_36 повноліття, тобто протягом 173 місяців, складає 25085 грн. (173 х 290 : 2 = 25085 грн.);
- до досягнення неповнолітнім ОСОБА_37 повноліття, тобто протягом 189 місяців - 27405 грн. (189 х 290 : 2 = 27405 грн.);
- до досягнення неповнолітньою ОСОБА_38 повноліття, тобто протягом 208 місяців - 30160 грн. (208 х 290 : 2 = 30160 грн.).
Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно із договором загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6012549 від 04 травня 2016 року, який діяв на час ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки ГАЗ-5312 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс». 
Відповідно до цього договору, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200000 гривень, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн., франшиза - 1000 грн.
В силу дії ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону встановлено правило, згідно якого при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Згідно із п. 27.2 ст. 27 Закону Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до п. 27.5. ст. 27 Закону, відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Згідно із п. 36.3 ст. 36 Закону, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, що на час ДТП становила 1450 грн., тобто 52200 грн. (1450 х 36 = 52200).
Таким чином, загальна сума відшкодування внаслідок заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_11 до досягнення його неповнолітніми дітьми повноліття, з урахуванням того, що відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є двоє осіб, складає 82650 грн. - ця сума підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс».
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого шкода відшкодовується одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років.
Проте позивачем ОСОБА_39 не надано жодних доказів про те, що вона не працює і здійснює догляд за дітьми. Тому відсутні правові підстави для відшкодування їй шкоди за здійснення догляду за дітьми до досягнення ними чотирнадцяти років.
Щодо відшкодування потерпілим моральної шкоди, суд вважає, що розмір шкоди повинен бути співрозмірний ступеню вини відповідача за цивільним позовом в наслідках, спричинених його протиправними діями.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно зі ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. 
Отже, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
В абзаці 2 п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).
Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху.
Судом проаналізовано наведені сторонами доводи, а саме те, що у потерпілої ОСОБА_40 втрачено чоловіка, а діти втратили батька, чим порушено звичні для сім`ї соціальні зв`язки. Потерпілий ОСОБА_41 зазначив про душевні страждання через втрату сина. 
Водночас суд враховуючи вимоги розумності та справедливості, беручи до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_16 та ступінь вини загиблого ОСОБА_11 , які обидва грубо порушили Правила дорожнього руху України, а ОСОБА_16 ще й перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діями яких спричинені тяжкі наслідки, вважає доцільним стягнути грошове відшкодування моральної шкоди в сумі 200000 грн. - потерпілій ОСОБА_11 , 50000 грн. потерпілому ОСОБА_11 , враховуючи в сукупності негативні наслідки, які настали для потерпілих.
При цьому судом враховано глибину моральних страждань потерпілих, тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках, доведення причинно-наслідкового зв`язку між діяннями обвинуваченого та завданням шкоди потерпілим, що відповідальність за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язана сукупними діями двох осіб. 
Пунктом 27.3. ст. 27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Оскільки 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі становили 17400 грн., то з урахуванням того, що відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є двоє осіб, з відповідача ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» слід стягнути 8700 грн. моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_40 , а решту 191300 грн. слід стягнути з відповідача Сушириби.
Також з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_42 слід стягнути 50000 грн. моральної шкоди.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Підсумовуючи вищенаведене, керуючись на підставі викладеного, ст..ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді шести років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , після вступу вироку в законну силу.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 4 134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) гривні 12 копійок витрат за проведення експертиз.
Речові докази:
- мотоцикл марки «Suzuki» - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_2 , 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду внаслідок заподіяння смерті ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 , жительки АДРЕСА_1 , в інтересах дітей :
ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до досягнення повноліття, тобто протягом 173 місяців, у розмірі 25085 грн.;
ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до досягнення повноліття, тобто протягом 189 місяців, у розмірі - 27405 грн.; 
ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до досягнення повноліття, тобто протягом 208 місяців, у розмірі - 30160 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - 191 300 (сто дев`яносто одну тисячу триста) гривень моральної шкоди завданої злочином.
Стягнути з ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» на користь позивача ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , відшкодування внаслідок заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_7 до досягнення його неповнолітніх дітей ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , повноліття - у розмірі 82 650 (вісімдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень. 
Стягнути з ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» на користь позивача ОСОБА_14 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_7 до досягнення його неповнолітніх дітей: ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - 8700 (вісім тисяч сімсот) гривень моральної шкоди.
На вирок може бути подано апеляцію до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення. У випадку неподання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після закінчення встановлених строків апеляційного оскарження.

Суддя: 	ОСОБА_1