Справа № 953/2130/26
н/п 2/953/2231/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
(заочне)
19 травня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Бородіної Н.М.,
за участю секретаря - Кіпеть Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:
Позивач, ТОВ «Бізнес Позика», звернулось до суду з позовом, шляхом подання його через систему «Електронний суд», до відповідача, ОСОБА_1 в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №554970-КС-001 від 31.08.2025 у розмірі 50940,00 грн., а також судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Позов мотивовано тим, що 31.08.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 554970-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до умов договору загальний розмір кредиту 18000,00 грн, строк кредитування 16 тижнів, стандартна процентна ставка фіксована, становить 1% в день, комісія на видачу кредиту 3600,00 грн, строк дії договору до 21.12.2025.
Відповідач кредит отримав, проте в повному обсязі та за умовами договору не здійснив погашення суми кредиту, внаслідок чого станом на 15.02.2026 року виникла заборгованість у загальному розмірі 50940,00 грн, яка складається із заборгованістю по тілу кредиту в розмірі 18000,00 грн., заборгованості за простроченими процентами в розмірі 20340,00 грн., заборгованість по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ – 9000,00 грн, прострочені платежі за комісією – 3600,00 грн, які підлягають стягненню у судовому порядку.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, повідомлявся судом належним чином.
Ухвалою суду від 19.05.2026 року вирішено розгляд справи поводити в порядку заочного розгляду.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 31.08.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 554970-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором UA-9395.
31.08.2025 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 554970-КС-001 про надання кредиту, яку відповідач прийняв та підписав одноразовим ідентифікатором, який був направлений через телекомунікаційну систему на номер телефону відповідача.
Відповідно до умов договору загальний розмір кредиту 18000,00 грн, строк кредитування 16 тижнів, стандартна процентна ставка фіксована та становить 1% в день, комісія на видачу кредиту 3600,00 грн, строк дії договору до 21.12.2025.
Відповідно до пункту 2.1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит в розмірі 18000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та ккомісію за надання кредиту на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Передбачено, що строк кредиту – 16 тижнів; стандартна процентна ставка в день 1% фіксована; комісія за надання кредиту 3600,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту; строк дії договору до 21.12.2025 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 36645,82грн; загальні витрати за кредитом 18645,82 грн, орієнтовна річна процентна ставка 9727,68 процентів, денна процентна ставка 0,92%.
Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою, вказаною у пункті 2.4. договору, вона є незмінною протягом усього строку договору. 
У договорі відображено графік платежів. Перший платіж за графіком мало бути здійснено 14 вересня 2025 року .
Згідно з пунктом 4.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в договорі та становить 1%.
Відповідно до умов пункту 4.2 договору сторони домовились, що у разі несплати Позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого Графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого Графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого)дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за Стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором.
Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом одноразовим ідентифікатором Бровкіна М.М. UA-9395. Договір містить РНОКПП ОСОБА_1 , паспортні дані, адресу, електронну адресу, номер мобільного телефону та номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .
Також ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором UA-7905 підписано 31 серпня 2025 року паспорт споживчого кредиту, інформація в якому актуальна до 01 вересня 2025 року.
Як вбачається з анкети клієнта ОСОБА_1 (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com) від 16 лютого 2026 року, сума бажаного кредиту 18000,00 грн, дата отримання кредиту 31.08.2025 року, зазначено адресу реєстрації та проживання, РНОКПП, дату народження, документ, що посвідчує особу, електронну адресу, фінансовий номер телефону та номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів № НОМЕР_1 .
Перерахування позивачем 31.08.2025 року коштів на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у розмірі 18000,00 грн на підставі кредитного договору № 554970-КС-001 року підтверджується довідкою ТОВ «ПрофіГід», а також листом АТ «Райффайзен Банк» наданого до суду 24.03.2026.
З довідки про розмір заборгованості станом на 16.02.2026 року вбачається, що у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за договором № 554970-КС-001 про надання кредиту від 31.08.2025 року в розмірі 50940,00 грн, яка складається із заборгованістю по тілу кредиту в розмірі 18000,00 грн., заборгованості за простроченими процентами в розмірі 20340,00 грн., заборгованість по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ – 9000,00 грн, прострочені платежі за комісією – 3600,00 грн. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості, за вказаним кредитом ОСОБА_1 має заборгованість, яка станом на 16.02.2026 року становить 50940,00 грн, яка складається із заборгованістю по тілу кредиту в розмірі 18000,00 грн., заборгованості за простроченими процентами в розмірі 20340,00 грн., заборгованість по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ – 9000,00 грн, прострочені платежі за комісією – 3600,00 грн. Також з вказаного розрахунку вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувались з 31.08.2025 року по 21.12.2025 року за стандартною процентною ставкою 1% від тіла кредиту 18000,00 грн, тобто 180,00 грн за день. Платежів на погашення боргу позичальник не здійснював.
Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору №554970-КС-001 від 31.08.2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Перерахування ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 , суму вказану у договорі та анкеті клієнта, кредитних коштів у розмірі 18000,00 грн підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід» та листом від АТ «Райффайзен Банк» №81-15-9/4610-БТ від 03.03.2026 року, яка надійшла до суду 24.03.2026 року.
Оскільки сума тіла кредиту позивачу не повернута, суд дійшов висновку, що вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика».
Щодо стягування з відповідача на користь позивача 20340,00 грн заборгованості по процентам суд зазначає наступне.
22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення, зокрема, до Закону України № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».
Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
При цьому, пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Національним банком України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).
Враховуючи, що договір про надання кредиту укладено між сторонами 31.08.2025 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», то на спірні правовідносини поширюються вищезазначені обмеження щодо розміру процентної ставки.
За період з 31.08.2025 року проценти нараховувались за стандартною процентною ставкою 1 % на день, тобто 180,00 грн за день, що не суперечить вищевказаному Закону. Всього за цей період (113 днів) нараховано 20340,00 грн.
Отже, за заявлений позивачем період з ОСОБА_1 до стягнення підлягає 20340,00 грн заборгованості за процентами.
Щодо правомірності вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту у розмірі 3600,00 грн, суд зазначає наступне.
Комісія за видачу кредиту була погоджена сторонами в п.2.5 Договору про надання кредиту №554970-КС-001 від 31.08.2025 у розмірі 3600,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту та не є платою за додаткові послуги кредитодавця або окремою платою за таку дію кредитодавця як переказ (видача) коштів. Визначення в Кредитному договорі комісії відповідає приписам ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» та не є платою за обслуговування кредитної заборгованості і не впливає на здорожчення кредиту (переплата), а отже є правомірною та підлягає стягненню з відповідача.
Щодо вимог про стягнення заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ у розмірі – 9000,00 грн, за кредитним договором №554970-КС-001 від 31.08.2025, суд зазначає наступне.
Згідно із п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває на цей час.
Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, підстави для нарахування та стягнення з відповідача за ч. 2 ст. 625 ЦК України відсутні.
Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором №554970-КС-001 від 31.08.2025 у розмірі 41940,00 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту – 18000,00 грн; сума прострочених платежів по процентах – 20340,00 грн, сума прострочених платежів за комісією - 3600,00грн.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Судовий збір підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам, судом стягнуто на користь позивача 41940,00 грн, що становить 82,33 % від ціни позову, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2191,95 грн (2662,40 х 82,33%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 258-259, 263-265, 284, 285 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м.Київ, б-р Лесі Українки, б.26, оф.411, ЄРДПОУ 41084239) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість в розмірі 41940 грн 00 коп, а також судовий збір в розмірі 2191 грн 95 коп.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Бородіна